Dr. Andreas Sönnichsen je dobrodošel v intervjuju za Kla.TV.
Veseli nas, da vam lahko danes ponudimo priložnost, da predstavite svoja stališča o aktualnih poročilih
ARD in Tagesschau o obveznem cepljenju proti ošpicam.
Najprej bi vas radi na kratko predstavili: Rodili ste se in odraščali v Nemčiji, študirali medicino v ZDA in
Münchnu ter po končanem specialističnem usposabljanju od leta 1997 do 2012 delali kot internist v svoji ordinaciji.
Hkrati ste začeli znanstveno delo na področju medicine, ki temelji na dokazih, varnosti bolnikov in varnosti zdravil.
Leta 2006 ste bili imenovani za profesorja splošne medicine na Univerzi Paracelsus v Salzburgu.
Sledila so nadaljnja profesorska mesta na Univerzi Witten-Herdecke in na Medicinski univerzi na Dunaju.
Leta 2013 ste prejeli nagrado Davida Sacketta za na dokazih temelječo medicino, med letoma 2019 in 2021 pa ste bili
tudi predsednik nemške mreže za na dokazih temelječo medicino.
Ste tudi avtor učbenika "Wissenschaftskompetenz in der Medizin" in knjige "Die Angst- und
Lügen-Pandemie" o obvladovanju krize zaradi koronavirusov.
Poleg tega imate 100 mednarodno objavljenih strokovnih publikacij.
Že leta obsojate navzkrižja interesov zdravnikov in znanstvenikov, ki pripomorejo k
zmanjševanju učinkovitosti medicinskih posegov.
Zaradi tega ste bili večkrat kritizirani, vendar je bila vaša kritika kljub temu cenjena.
V svoji knjigi navajate, da je znanstveni diskurz nemogoč šele od pojava koronavirusov.
Med pandemijo koronavirusov ste si drznili javno podvomiti o ukrepih proti
koronavirusom in opozoriti na njihove usodne posledice.
Tvegala sta in izgubila profesuro na Univerzi na Dunaju, kmalu zatem pa tudi predsedovanje
nemški mreži za na dokazih temelječo medicino.
Vendar vas to ni odvrnilo.
Tudi po Coroni ste bili ponovno dejavni in kritizirali zahtevo po cepljenju proti ošpicam.
Na primer s predstavitvijo na novinarskem simpoziju o "Zakonu o zaščiti pred ošpicami".
Vaš sklep na vprašanje: "Ali je cepljenje proti ošpicam škodljivo?" je bil: "Razmerje med koristjo in škodo z vidika
posameznega otroka, in to je vprašanje, je vsekakor negativno."
Pred kratkim ste napisali odprto pismo nemški ministrici za zdravje Nini Warken.
26. februarja 2026 ste bili tema pogovora v oddaji ARD "Panorama" na temo: "Ošpice: Kako nasprotniki cepljenja sabotirajo
obvezno cepljenje". Dr. Sönnichsen, kako je do tega prišlo?
Da, kako je do tega prišlo?
Poklical me je novinar Norddeutscher Rundfunk in mi povedal, da želimo pripraviti uravnoteženo poročilo o
prednostih in slabostih obveznega cepljenja proti ošpicam.
Ali ste pripravljeni sodelovati in se udeležiti razgovora?
In potem sem rekel, da ja, načeloma seveda z veseljem prispevam.
In vesel sem, da je očitno načrt, da se začne razprava o obveznem cepljenju, ki je zdaj precej
sporno - in to ne le med borci proti cepljenju.
Sama nisem nasprotnica cepljenja, sem kritičarka cepljenja, predvsem pa sem zagovornica z dokazi podprte medicine.
Pri vsakem cepljenju, seveda tudi pri cepljenju proti ošpicam, je treba natančno preučiti prednosti in slabosti.
Kakšne so razmere v študiji? Kakšne so epidemiološke razmere? Ali je cepljenje upravičeno?
Ali je to sploh smiselno? Kako učinkovit je? Kateri neželeni učinki so povezani z njim?
In ali je sorazmerna z morebitno škodo, ki jo povzročajo ošpice? O tem je treba razpravljati.
Da, sama oddaja še zdaleč ni bila uravnotežena.
Citiram iz oddaje, kjer govorijo o: "Ne smemo pozabiti na ošpice.
Še pred 50 leti so v Nemčiji zaradi nje redno umirali otroci."
In nato nadaljuje: "Ošpice imajo lahko resne posledice ali so celo smrtne."
In nato je citiran doktor Hartig: "V Nemčiji tega ne vemo več - ker otroke cepimo.
V svetu zaradi ošpic vsako leto umre več tisoč ljudi."
Kaj nam lahko poveste o nevarnostih ošpic?
Ošpice seveda niso popolnoma neškodljiva bolezen, to je treba jasno povedati.
Vendar pa imamo zelo dobre podatke iz ZDA, saj je bila v ZDA obveznost prijave ošpic, tj. ošpice kot
bolezen, ki jo je treba prijaviti, uvedena že leta 1912.
V nasprotju z Nemčijo, kjer je prijava ošpic obvezna šele od leta 2001.
Z drugimi besedami, uveden je bil v času, ko je bilo cepljenje že opravljeno pri več ali manj celotnem prebivalstvu.
Podatki iz ZDA kažejo, da se je umrljivost zaradi ošpic v zgodnjih šestdesetih letih prejšnjega stoletja zmanjšala na skoraj nič.
V vsakem primeru, tudi če sledite številkam v obdobju cepljenja, ne opazite nobenega nadaljnjega upada števila
smrti, ampak se število smrti preprosto še naprej postopoma zmanjšuje, tako kot se je zmanjševalo že prej.
Zato uvedba cepljenja ni imela nobenega vpliva.
Treba je povedati, da ko ljudje danes govorijo, kot so govorili v oddaji Panorama, o otrocih, ki so pred 50
leti umirali zaradi ošpic, to ni upravičena primerjava.
V primerjavi s stanjem pred 50 leti, tj. v petdesetih, šestdesetih letih prejšnjega stoletja ali še prej, pred
uvedbo cepljenja, so bile razmere v Nemčiji popolnoma drugačne.
To je bilo še vedno povojno obdobje, nismo imeli zdravstvene oskrbe, kot jo imamo danes, nismo
imeli higienskih pogojev, kot jih imamo danes.
Še vedno se spomnim, ko smo bili na obisku pri babici v Mainzu, da je voda iz pipe tekla rjave barve.
Zato imamo danes povsem drugačne razmere.
Sklicevanje na podatke o smrtnosti zaradi ošpic iz petdesetih in šestdesetih let prejšnjega stoletja, da bi upravičili
obvezno cepljenje proti ošpicam, pa je preprosto absurdno.
Dejansko moramo pogledati podatke, ki so trenutno na voljo. Pri nas praktično ni primerov ošpic.
V dolgoročnem povprečju, tj. če pogledamo zadnjih deset let, imamo povprečno 330 primerov
ošpic na leto. Od 83 milijonov prebivalcev.
Z drugimi besedami, ta bolezen trenutno nima nobene vloge.
Zagovorniki cepljenja vedno pravijo, da je to zato, ker so bili vsi cepljeni. Vendar to ni res.
Več kot 50 odstotkov tako imenovane čredne imunosti, ki jo ohranjamo danes, torej še vedno izvira iz
populacije, ki je prebolela ošpice, in sicer od vseh, ki so bili rojeni pred letom 1973.
To pa je še vedno 50 odstotkov prebivalstva.
To pomeni, da ima 50 odstotkov prebivalstva še vedno naravno zaščito pred ošpicami,
ki je veliko boljša od zaščite s cepljenjem.
Osebe, ki so enkrat v življenju prebolele ošpice, so do konca življenja odporne nanje.
Cepljenje ima le 80- do 85-odstotno učinkovitost, dejansko učinkovitost.
O tem obstaja pregled Cochrane .
Torej ne gre za to, da bi si te številke izmišljeval kar tako; gre za opazovalne študije, ki
so bile zelo natančno in znanstveno analizirane.
RKI in propagandisti cepljenja v Nemčiji vedno trdijo, da je učinkovitost cepljenja 98-odstotna.
Žal to ni res. Stopnja serokonverzije je 98-odstotna.
Ali lahko to še enkrat razložite? Kaj je serokonverzija?
Serokonverzija, tj. če nekoga cepimo in nato izmerimo protitelesa, ta narastejo.
Vendar pa se naravno poveča veliko manj, kot če je nekdo prebolel bolezen.
Tudi to povečanje števila protiteles ni zanesljiva zaščita.
To pomeni, da je napačno uporabljati stopnjo serokonverzije za učinkovitost cepiva.
Izmeriti je treba dejansko učinkovitost cepljenja.
Če pa pogledamo primere ošpic v primerjavi z zapleti zaradi ošpic in učinkovitost cepljenja pri preprečevanju smrtnih primerov
ali zapletov, potem moramo seveda pogledati obe strani medalje.
To pomeni, da je treba preučiti tudi stranske učinke teh cepljenj. In to se obravnava popolnoma napačno.
RKI in tudi to v oddaji Panorama ni bilo zelo jasno razvidno, vendar je to običajno tako.
Če za ošpicami zboli 10.000 ljudi, pride do toliko in toliko zapletov.
To ni res, saj podatki temeljijo na šestdesetih letih prejšnjega stoletja.
Trenutno nimamo podatkov iz Nemčije.
Toda 10.000 primerov ošpic se primerja z 10.000 cepljenimi osebami.
Vendar je to zelo preprosta ocena, saj ni 10.000 primerov ošpic, ampak le 230 primerov ošpic na leto, v zadnjem letu.
Po drugi strani pa je bilo lani opravljenih 1,2 milijona cepljenj.
To pomeni, da je bilo opravljenih veliko več cepljenj, kot je bilo primerov ošpic.
Zato je, čeprav je stopnja zapletov pri ošpicah višja od stopnje zapletov pri cepljenju, v absolutnem
smislu veliko več zapletov po cepljenju kot po ošpicah.
Da, v oddaji Panorama piše, da ni pogostih in hudih stranskih učinkov cepljenja . Kaj pravite na to?
Da, to je narobe. To je popolna laž.
Vsako leto na Inštitut Paula Ehrlicha sporočijo približno 100 do 150 resnih neželenih učinkov cepiv.
Inštitut Paula Ehrlicha analizira te primere in pripravlja analizo desetletja od leta 2001 do 2012.
V primerih, o katerih so poročali, je v povprečju približno 120 resnih primerov na leto, pri čemer ne gre za manjše
primere, ki sploh niso upoštevani, ampak za resne primere.
Tudi Inštitut Paula Ehrlicha navaja, da je vzročna povezava s cepljenjem možna ali verjetna v približno polovici primerov.
Torej smo, recimo od 120, predpostavimo, da ima Inštitut Paula Ehrlicha prav, da.
Vendar vemo, da Inštitut Paula Ehrlicha svoje trditve vedno zmanjšuje.
To pomeni, da se pojavlja težnja po omalovaževanju cepljenja in zanikanju škode zaradi cepljenja.
Toda predpostavimo, da je v resnici le 60 primerov, ki so dejansko vzročno povezani s cepljenjem.
Poleg tega imamo zdaj premajhno poročanje v razmerju od 10 do 20 proti 1.
In tako je tudi v primeru, kot priznava sam Inštitut Paula Ehrlicha v svojih publikacijah...
Kaj torej pomeni prenizko poročanje?
O vsakem desetem do vsakem dvajsetem primeru neželenih učinkov cepljenja se le poroča.
Da, torej lahko zdaj vzamemo 600 krat 20, potem smo pri 1.200, pri 1.200 stranskih učinkih.
Da ti neželeni učinki niso tako redki, kažejo tudi študije , kot je študija Henry Ford, ki je bila nedavno objavljena.
To je pokazalo, da imajo cepljeni otroci bistveno večje tveganje za kronične bolezni kot necepljeni otroci.
Da, skoraj 60 odstotkov cepljenih otrok je imelo vsaj eno kronično bolezen, medtem ko je imelo le 18 odstotkov necepljenih otrok.
Ti neželeni učinki cepljenja torej niso tako redki.
In če še enkrat dopolnimo izračun, ugotovimo, da imamo 1 200 resnih neželenih učinkov cepljenja, od katerih
jih je približno 5 do 10 odstotkov samo prijavljenih.
Vsako leto opravimo približno 1,2 milijona cepljenj.
Tako se cepi ena kohorta otrok in nato ponovno cepi ena kohorta otrok.
To pomeni, da je ena kohorta v Nemčiji približno 650-700.000 otrok.
Če bi bili vsi cepljeni dvakrat, bi imeli 1,4 milijona cepljenj.
Ne, vendar nismo. Obstaja določeno število ljudi, ki odklanjajo cepljenje in nato najdejo načine, kako ga zaobiti.
Recimo 1,2 milijona cepljenj - 1 200 poškodb zaradi cepljenja.
To pomeni, da je vsak tisoči otrok poškodovan zaradi cepiva.
To je precej. Torej bi to pomenilo...
In to je precej.
Seveda obstaja velika verjetnost, da bo moj otrok eden od 999 otrok, ki se jim ne bo nič zgodilo.
Vendar menim, da je treba na to gledati v povezavi s koristmi cepljenja.
Korist, tj. individualna korist cepljenja, pa je trenutno enaka nič.
Da, ker ni primerov ošpic, vendar je druga zgodba, ko se starši odločijo, da se bodo z
otrokom preselili v Nigerijo in delali v grmovju.
Še vedno lahko razpravljate o tem, da so ošpice tam še vedno endemične, ali bi bilo smiselno otroka cepiti.
Za nemškega otroka pa je razmerje med koristjo in škodo očitno negativno.
To je moja utemeljitev. Zdaj izdajam oprostitve cepljenja.
Moja trditev je relativna kontraindikacija.
V medicini je to opredeljeno kot velika verjetnost, da je škoda medicinskega posega večja od koristi.
Podatki za Nemčijo so povsem jasni.
V trenutnih epidemioloških razmerah lahko cepljenje zdravemu nemškemu otroku bolj škodi kot koristi.
Če, potem lahko o tem razpravljamo.
Da, seveda, da, a le zato, ker so bili vsi cepljeni. Da, morda.
Toda zame je pomemben posamezen otrok, ki sedi pred mano.
Da, zagovorniki cepljenja tega ne sprejemate.
Pravijo, da gre za kolektivno tveganje. Potrebujemo čredno imunost. Kako bi se spopadli s tem?
In 50 odstotkov čredne imunosti je še vedno posledica ljudi, ki so preboleli ošpice.
Zato je izračun, da je to zasluga cepljenja, zelo preprost.
Obstajajo tudi drugi avtorji, ki pravijo, da je čredna imunost mogoča le zaradi naravno nalezljive
bolezni in ne zaradi cepljenja. Ali bi se pod to podpisali?
S tem se strinjam, da, saj učinkovitost cepljenja ni 100-odstotna.
Tako se stanje imunosti prebivalstva zaradi cepljenja vsako leto slabša, saj od 50 odstotkov prebivalstva, ki je še vedno
naravno zaščiteno pred ošpicami, vsako leto umre milijon ljudi.
Ljudje, ki so cepljeni do 80, 85, 90 ali celo 95 odstotkov, in tisti, ki imajo nato le
80- do 85-odstotno zaščito, bodo napredovali.
In ali lahko domnevamo, da bo število primerov ošpic v prihodnosti spet skokovito naraslo?
To je povsem mogoče.
Kajti ko se okužbe povečajo, kot smo videli pri koroni, so praviloma krivi necepljeni. To bi bil preobrat krivde.
Točno tako je. Da, zato seveda prispevajo tudi necepljeni, vendar tudi cepljeni prispevajo.
Da. Zdaj potrjujete, da so otroci primerni za cepljenje proti ošpicam.
Na svoji spletni strani ga tudi odkrito oglašujete. Kaj vas je spodbudilo k temu koraku?
No, jaz tega ne oglašujem, ampak ljudem podajam uravnotežene informacije.
Pogovarjam se tudi z ljudmi, ki pridejo k meni, ker so kritični do cepljenja ali ker se sprašujejo, ali naj
izpolnijo obveznost cepljenja, in jim podam uravnotežene informacije o prednostih in slabostih cepljenja.
Zato načeloma ne nasprotujem cepljenju. Na tej točki moram to zelo jasno poudariti.
Vendar pa morate preučiti individualno situacijo vsakega posameznika in se nato odločiti, ali si to želim ali ne.
Zadnjo besedo mora imeti bolnik.
Zato sem pisal gospe Warken, ker je v odgovor na Kennedyjevo kritiko na spletni strani Zveznega ministrstva za
zdravje objavila: "V Nemčiji sta avtonomija pacienta in svoboda zdravljenja zagotovljeni z osnovnim zakonom.
In potem se vprašam, kako je mogoče, da je cepljenje proti ošpicam obvezno?
To ni avtonomija pacienta, to je državna prisila.
Ta vladni nadzor trenutno ni upravičen.
Če se bo večina staršev odločila, da svojih otrok ne bomo več cepili, in se bo število primerov ošpic
močno povečalo, bomo morali o tem ponovno razmisliti.
Vendar tega ne vidim. Prav tako se ne bo zgodilo.
In strah, ki se zdaj širi o ošpicah, vsekakor ni upravičen.
Zato me ne razumite narobe. Ošpice so lahko resna in huda bolezen. To je povsem mogoče.
Vendar morate pretehtati tveganja.
In kar je zame najpomembnejše, odločitev o tem, ali želim otroka izpostaviti tveganju
ošpic ali cepljenja, morajo sprejeti starši.
Ne more se zgoditi, da bi država prevzela oblast.
Da. Tudi ta oddaja ARD poroča, da s temi potrdili o cepljenju zaslužite denar.
V korist občinstva: Kaj zdravnik zasluži v zameno za cepljenje?
S potrdili o ošpicah, ki jih izdam, zaslužim precej denarja v primerjavi s porabljenim časom.
Standardnih potrdil ne izdajam, ampak vsako potrdilo izdam posebej po približno enournem posvetovanju s starši.
To pomeni, da se v okviru svetovanja razpravlja o prednostih in slabostih cepljenja ter o nevarnostih ošpic.
In to ne le v Nemčiji, temveč tudi na potovanjih na endemična območja, na primer.
Nato od družine prevzamem zelo podrobno zdravstveno anamnezo.
Analiziram možne obstoječe dejavnike tveganja za poškodbe zaradi cepljenja.
Na podlagi tega splošnega posvetovanja se na koncu odgovori na vprašanje: ali kot starši želimo, da je naš
otrok cepljen, ali pa želimo biti izvzeti iz cepljenja?
Nato napišem ustrezno strokovno mnenje.
To poročilo je prilagojeno otroku in družinski anamnezi ter dejavnikom tveganja.
To pomeni, da za vsak test ošpic porabim približno uro in pol. In za to dobim ustrezno plačilo.
Tako bi obogatel z drugimi stvarmi. Da, če bi želel obogateti, bi se cepil proti koronavirusu.
Tu lahko kot zdravnik resnično obogatite. Imel sem kolege, ki so v soboto spet odprli ordinacijo in opravili 300
cepljenj proti koronavirusu ter za to vzeli 7.500 evrov.
Da, v enem dopoldnevu, na hitro. In verjetno so 200 evrov od tega prijazno dali svojemu pomočniku.
Zato menim, da o tem ni treba razpravljati.
Biti zdravnik je moj poklic, moje delo, moj delovni čas. In je ustrezno plačan.
Za to potrdilo ne zahtevam velikih zneskov. Odvetniki zaslužijo več.
Pediatri pa v glavnem zaslužijo, oziroma mnogi pediatri v glavnem zaslužijo, s cepljenjem in zdravniškimi pregledi.
Da, za oba ukrepa je zelo, zelo malo dokazov, da bi otrokom res koristila.
Ne gre torej samo za ošpice... Druga cepljenja otrok...
Pogovor bi lahko podaljšali za nekaj časa, o tem bi lahko tudi razpravljali.
Da, zdaj se bliža konec. Še zadnje vprašanje.
V bistvu je le pet odstotkov tistih, ki ne želijo cepljenja. Morda jih je deset.
Zakaj lovimo ta majhen odstotek?
Menim, da je v ozadju določeno načelo.
To je načelo, na katerem temelji: Država ustvarja, državljan mora ubogati.
To je vsekakor pomembna točka. Seveda gre tudi za posel.
Cilj je z državno prisilo preprečiti tako imenovano utrujenost od cepljenja.
Menim, da bo imelo obvezno cepljenje nasprotni učinek.
Menim, da je pritisk na cepljenje, zlasti v obdobju koronavirusov, pa tudi obvezno cepljenje
proti ošpicam, ki je bilo sprejeto pred koronavirusi.
Spahn je leta 2019 sprejel zakon o zaščiti pred ošpicami.
Menim, da s tem dosežemo ravno nasprotno.
Ljudje postanejo občutljivi, kadar so v nekaj prisiljeni.
Nato se vprašajo: Zakaj? Zakaj je to potrebno?
Predvsem se večina ljudi zaveda, da ošpice ne obstajajo. Zato nihče ne doživi ošpic.
Včasih se v medijih pojavi nekaj manjših izbruhov.
Vendar večina od 83 milijonov prebivalcev na lastni koži občuti, da ošpic ni.
To je tisto, kar dejansko opazujete.
To tudi ustreza dejanskemu stanju, da, ošpic ni, razen posameznih primerov, ki so verjetno predvsem
uvoženi iz držav, kjer so ošpice še vedno zelo pogoste.
To je seveda tudi zelo pomemben argument proti obveznemu cepljenju v Nemčiji.
Tako rekoč je bilo rečeno, da želimo, da Nemčija ne bo imela ošpic.
Da, Nemčija se ne bo znebila ošpic, če bomo tudi država migracij in če bodo k nam lahko prihajali ljudje z vsega sveta - čemur
ne nasprotujem, zato se ne želim spuščati v to razpravo -, zato obvezno cepljenje v Nemčiji ne bo izkoreninilo ošpic na svetu.
To je še ena nemška aroganca, ki jo je težko preseči.
Da, kako si torej lahko predstavljate, da želite z uvedbo obveznega cepljenja v Nemčiji izkoreniniti ošpice?
To je smešno. Ošpic s tem cepljenjem ni mogoče izkoreniniti.
V oddaji Panorama je bil kot prvi primer naveden primer cepljenja proti ošpicam, ki je bil
rešitelj, ki je pripeljal do izkoreninjenja ošpic.
Tudi to bi bilo vsekakor treba preveriti. Vendar se s tem zdaj ne želim podrobno ukvarjati.
V vsakem primeru lahko rečemo, da je zelo malo verjetno, da bi ošpice izkoreninili s cepivom proti ošpicam, saj so rezervoarji
na svetu veliko preveliki, da bi jih lahko izkoreninili.
Da, doktor Sönnichsen. Najlepša hvala za to oceno in vaše odgovore za to oddajo Panorama, da si bodo ljudje lahko sami
ustvarili bolj uravnoteženo sliko, če oddaji ni uspelo poročati na uravnotežen način. Najlepša hvala in vse najboljše!
Da, z veseljem, z veseljem! Hvala tudi vam!
Kla.TV: Brezplačno. Neodvisno. Brez cenzure.