Covid-19 je bil za mnoge ljudi začetek temeljnega skepticizma do cepljenja.
Učinki so bili povsem drugačni od tistih, ki so jih sporočali proizvajalci, oblasti in politiki.
Toda ali so vedeli, da to ni nič novega?
Zgodba o poskusih cepljenja se bere kot triler.
Danes je gost našega intervjuja detektiv.
Po izobrazbi je zdravnik, radiolog, medicinski zgodovinar in medicinski pedagog.
Že približno deset let se prebija skozi zgodovinske arhive, piše knjige in predava.
Dr. Gerd Reuther, dobrodošel v studiu.
Da, pozdravljeni.
Gospod Reuther, začnimo z naslovom. V svoji novi knjigi pišete "300 let poskusov imunizacije" .
Vendar ima večina ljudi v mislih dobrotnika Edwarda Jennerja in njegovo uspešno cepljenje proti
noricam leta 1796. Vendar je to šele pred 230 leti.
Torej cepljenja vendarle ni izumil? Kaj ga je začelo? Kdo ga je začel?
Da, zgodba o cepljenju je pogosto skrajšana in se začne šele z Jennerjem.
Morda tudi zato, ker je bilo prvih 80 let pravzaprav nekoliko neuspešnih.
Dejstvo je, da je tradicija poskusov okuževanja otrok od zgodnjega otroštva stara že več stoletij, čeprav ni bila invazivna.
Tako niso poškodovali kože, ampak so na primer za ošpice uporabili oblačila ali skušali okužiti otroke z
ošpicami s tesnim stikom v starosti, ko so ti imeli neškodljivo bolezen in so bili nato do konca življenja imuni.
Verjetno so na Bližnjem vzhodu, začenši z Grčijo, živeli ljudje z vedeževalci in zdravilci vseh vrst, ki so govorili:
"Da, vse skupaj opravimo z nekakšno tetovažo in bolnim ljudem odvzamemo nekaj gnoja, ki ga nato
cepimo v druge zdrave ljudi, da postanejo imuni."
To se je razširilo ne le na Zahod, kot je prikazano v Angliji, kjer se zgodba o cepljenju
vedno uradno začne, ampak tudi v Vzhodno Evropo.
Uradni začetek na Zahodu je prek žene angleškega veleposlanika v Konstantinoplu, ki naj
bi to metodo leta 1721 razširila v Angliji.
Potem pa se je postopoma razširila, tako da so v naslednjih 80 letih to invazivno okužbo z ošpicami vse pogosteje izvajali v
Angliji, pa tudi na celini, in čeprav se je širila 80 let, so jo v 19. stoletju celo
prepovedali, ker je bila preprosto življenjsko nevarna.
Nekdo, ki se je zavestno okužil z ošpicami, je seveda lahko tudi hudo zbolel in umrl.
In to je bil vedno eden od zapletov, ki ste jih morali povedati, da niso vsi in nikakor ne vsi zboleli za ošpicami.
In če je bil nato naključno okužen, je bil usmrčen.
Po drugi strani pa se za izkoreninjenje noric kot velikega uspeha krivi cepljenje. Kaj je z zgodovinskega vidika res?
Da, s tem pravzaprav ni nič narobe, saj bolezni ne moreš izkoreniniti. Niti ene bolezni.
Tudi za ošpice je znano, da je ta bolezen v Evropi, severni Afriki in na Bližnjem vzhodu prisotna že vsaj 1000 let.
Takšna bolezen se lahko pojavlja pogosteje ali redkeje, vendar nikoli ne bo popolnoma izginila,
zlasti ker izvor ošpic še danes ni zares pojasnjen.
Tako je virus ošpic vedno ostal nekakšen fantom.
Obstajajo tudi druge razlage, ki so pripeljale do teh bolezni, podobnih ošpicam.
To pomeni, da bolezni ni mogoče zares izkoreniniti.
To je bilo pojasnjeno leta 1980. Razlog je bil pravzaprav ta, da je bilo treba cepljenje proti noricam umakniti s prizorišča.
Cepljenje proti ošpicam je namreč takrat povzročilo razmeroma veliko število smrtnih primerov in hudih
invalidnosti, čeprav v Evropi in Združenih državah Amerike skoraj ni bilo primerov ošpic.
Razlika je bila tako očitna, da je bilo treba to cepljenje dejansko prekiniti.
In da ne bi bilo treba priznati, da je bilo cepljenje pravzaprav zdravniška napaka, so rekli, da bolezen ne
obstaja več in da potem cepljenja ne potrebujemo več.
Toda tokrat iz 18. stoletja, grozljivi opisi bolnikov z ošpicami, ki so jih prekrile gnojnice, nato pa so se na smrt mučili.
Vendar pravite, da je bila ta bolezen znana že prej. Ali je bila vedno takšna?
Da, torej je bila vedno otroška bolezen, še v 17. in 18. stoletju je bila predvsem bolezen otrok in
mladostnikov, predvsem pa ljudi, ki so živeli v revnih razmerah.
To je povezano z volnenimi tkaninami, volnenimi oblačili in z dejstvom, da so ljudje, ki so redko
ali nikoli ne menjali spodnjega perila, zboleli.
Tako imenovani boljši krogi pravzaprav niso imeli skoraj nič skupnega z ošpicami, zato za prebivalstvo nikoli ni bilo
nobene nevarnosti, da bi bilo treba delati tak hrup zaradi bolezni ošpic in nato tudi zaradi cepljenja proti ošpicam.
Dovolj je tudi sodobnikov, ki opisujejo, da je vedno prišlo do izbruhov med otroki in mladostniki in da je
občasno kakšen otrok zaradi tega umrl, vendar to ni bilo pogosto, prej izjema kot pravilo.
Velik del tega je bil povezan s splošnim zanemarjanjem, podhranjenostjo, pomanjkanjem vitaminov in podobnimi stvarmi.
To pomeni, da če je otrok umrl zaradi ošpic, ne morete reči, da gre za vzročno posledico, da je to povezano s to določeno
boleznijo, ampak da gre za splošen pojav, ki je v veliki meri povezan s slabim splošnim stanjem z zelo poškodovanim
imunskim sistemom obolelih - predvsem zaradi podhranjenosti.
In vendar se je zgodba o uspehu cepljenja proti ošpicam začela v kraljevi družini, v aristokratskih krogih. Kako se to ujema?
Da, takrat, leta 1721, so angleško kraljevo družino imeli za vzorno družino, saj je bilo v
tistem času vzorno vedenje izjemno pomembno.
Z drugimi besedami, ko vrh podjetja nekaj stori, preostali del družbe - zlasti srednji razred, višji
srednji razred - reče, ja, tudi mi moramo to storiti.
Ker dajejo politični ton, bodo tudi na drugih družbenih področjih ravnali pravilno.
In to je trajalo zelo dolgo. Tako je tudi pozneje, med cepljenjem proti otroški paralizi leta 1957, angleška kraljica
Elizabeta demonstrativno cepila svoja dva prvorojenca - takrat edina otroka - proti otroški paralizi.
Z drugimi besedami, to vzorno vedenje je bilo vedno ključna metoda za širjenje nečesa in za to,
da je to sprejemljivo za splošno prebivalstvo.
Vendar je bila sprejemljiva tudi zato, ker je bila bolezen predstavljena na posebno nevaren in dramatičen način.
Poliomielitis je bil upravičeno strah vzbujajoča bolezen. Otroci niso mogli več stati.
Potem pa je prišlo do obsežnega množičnega cepljenja in otroška paraliza je dejansko izginila. Ali ni bilo že vse povedano?
Ne, dejstvo je, da je polio zelo nazoren izraz, in kot pravite, je bil izbran zato, da bi ga povezali s strahom in paniko.
Pravzaprav je to le beseda za celo vrsto bolezni, ki lahko povzročijo paralizo.
Obstajajo patogeni, bakterije ali celo virusi, če želite, ki lahko pri nekom povzročijo na primer ohlapno paralizo roke
ali noge, v skrajnih primerih pa morda celo paralizo dihal.
Obstaja pa tudi veliko drugih toksinov. Znani so herbicidi in pesticidi, pa tudi kovine, kot so svinec, baker in živo srebro.
Vse te snovi lahko v primeru zastrupitve povzročijo paralizo. Od zunaj jih ne morete razlikovati.
Zato je seveda popolnoma napačno trditi, da je obstajal patogen in da je ta povzročil otroško paralizo.
Če uporabljate izraz otroška paraliza, ga morate uporabljati za vse simptome paralize in tudi za zastrupitev.
Zato je danes bolj ugodno, saj ljudje govorijo le o simptomih paralize ali Guillain-Barréjevem
sindromu, na primer, ne govorijo pa več o otroški paralizi.
Poliomielitis je izginil, ker so izraz preprosto opustili, isto bolezen pa so nato označili drugače, z besedami, ki sem
jih pravkar omenil, in tudi z izrazom meningitis, na primer.
V ZDA zdaj priznavajo, da se vsako leto pojavi 30.000 do 50.000 primerov meningitisa, česar pred časom, ko se je o otroški
paralizi govorilo kot o strašljivi bolezni, sploh ni bilo.
V kolikor je polio izginil, so se le spremenili izrazi, ki se uporabljajo za opis bolezni.
V nasprotju s preteklostjo, ko se je govorilo, da je otroška paraliza tako pogosta - dejansko je bilo le nekaj tisoč primerov,
tudi v velikih državah -, imamo zdaj več tisoč primerov s podobnimi simptomi, ki jih le imenujemo z drugimi imeni.
Ali je to statistična goljufija?
Da, seveda gre za statistično prevaro, saj se isti primeri bolezni imenujejo drugače, pri čemer se ne priznava,
da teh novih imen, ki so bila odkrita, na primer meningoencefalitis ali Guillain-Barré , prej ne bi bilo.
Toda te bolezni bi bilo treba na enak način poimenovati tudi v preteklosti in ugotovili bi, da so te
bolezni danes veliko pogostejše kot pred 50 ali 100 leti.
Toda to boš moral še enkrat razložiti, saj se krivulje za vse nalezljive bolezni po vojnih letih znatno znižajo.
Da. Kako potem lahko rečete, da se je bolezen povečala?
Da, število teh bolezni se je povečalo, ker jih ne povzročajo samo okužbe, še posebej v zelo
majhni meri okužbe, ampak v veliki meri zastrupitve.
Tako je bilo že takrat pri otroški paralizi, da so bili pesticidi in herbicidi, DDT, ki se niso uporabljali le v
kmetijstvu, ampak tudi pri ljudeh, da bi jih razkužili.
Danes imamo primere, ko lahko cepljenje povzroči Guillain-Barréjev sindrom, paralizo ali meningitis, saj se
cepiva zdaj dajejo na milijone krat na leto, milijarde krat po vsem svetu, in zato lahko povzročijo takšno klinično sliko.
Vendar pa to ni patogen, ki bi opravil vse.
Toda zagovorniki cepljenja pravijo, da se je DDT še vedno uporabljal, pa se je število primerov zmanjšalo?
Da, kot sem rekel, število primerov se je zmanjšalo samo zato, ker niso bili več tako imenovani.
V statističnih podatkih je jasno razvidno, da se je število drugih bolezni, kot so mlahava paraliza,
Guillain-Barré in meningoencefalitis, povečalo v enakem razmerju, kot se je zmanjšalo število primerov.
Z drugimi besedami, v resnici je šlo le za spretnost roke, da bi bolezen izginila.
Vendar primerov ni bilo manj, nasprotno. V naslednjih desetletjih - kot sem že dejal - so te
diagnoze postale veliko, veliko pogostejše kot prej.
To prikrivanje diagnoz je zdaj tudi znano. Tako smo videli pri HIV-AIDS, kjer se zdi, da so se pojavili podobni mehanizmi,
in tudi pri Covidu. Gripe ni bilo več, bil je samo Covid.
Točno tako, to je bila zgodba, da je gripa v Nemčiji za tri leta popolnoma izginila.
Tudi v drugih državah, vendar v Nemčiji v teh treh letih še posebej dolgo.
Potem pa se je gripa nenadoma vrnila v enakem obsegu, kot je izginil Covid.
To kaže, da se - in to nas vrača k zgodovini cepljenja - že 300 let uporablja ista zvijača s preimenovanjem iste
bolezni in simuliranjem ponovnega pojava ali izginotja bolezni.
Prebivalci cepljenja že od samega začetka niso najbolje sprejeli.
Povedali so, da so se pritožili in da so ga celo ukinili.
Zakaj je po vašem mnenju ta zamisel - ki je še danes v učbenikih - še vedno največji
izum v zgodovini medicine, ko odprete internet?
Da, to je zelo dobro vprašanje, saj je tako groteskno, da so bila vsa cepljenja, pa naj je bilo to prvo cepljenje proti noricam,
cepljenje proti kravjim ošpicam ali kasnejša Pasteurjeva in Kochova cepljenja, vse prej kot uspešna, saj
so že na začetku pokazala, da celotna stvar ne deluje.
Kljub temu so to še naprej počeli, potem pa je treba pristop obrniti in reči, da ni šlo za koristi, saj so bili
škodljivi učinki, ki so se pojavili, očitno pomembnejši.
Potem morate v razpravo vključiti vprašanje zmanjšanja števila prebivalcev.
Ali je zaradi cepljenja prebivalstvo res bolj zdravo? Ali se je zaradi tega rodilo več ljudi?
Tega ne bi mogli reči za nobeno cepljenje, vendar je prišlo do smrti in bolezni.
In če so celo prešli na prisilno cepljenje proti volji prebivalstva, potem nam preostane le še to, da rečemo, da si
je bolezen in smrt očitno želelo precejšnje število ljudi.
Toda to je precej huda obtožba. Ali imate za to kakšen dokaz?
No, sicer bi morali prenehati s cepljenjem.
Številni sodobniki so v različnih obdobjih trdili, da je bilo smrtnih primerov ogromno, da je veliko
otrok zbolelo in nato umrlo. Vse to je bilo prezrto.
In če ne upoštevate vseh teh opozorilnih znakov, kot smo zdaj ponovno videli v živo pri
Covidu-19 - opozorilnih znakov je bilo veliko.
Zdravnikom so bila poslana pisma z rdečo roko, v katerih je pisalo, da ta cepiva ne delujejo tako, kot bi
morala, in da so zelo tvegana. A vse to je bilo prezrto.
In če to storite, potem si ne morem zamisliti nobene druge razlage.
Imam vmesno vprašanje. Ali sploh potrebujemo cepljenje?
Tudi to je zelo dobro vprašanje, ki se ga v javnosti skoraj nikoli ne postavlja. Čeprav je to pravzaprav ključno vprašanje.
Samoumevno je, da je cepljenje del zdravja.
Vendar je človeštvo že najdlje živelo brez cepljenja in sploh ni izumrlo.
Nasprotno, imamo več kot 100.000 let ali veliko več zgodovine, v kateri je bil imunski sistem bombardiran z
različnimi toksini, bakterijami, virusi, patogeni, pri čemer se je naš imunski sistem na to pripravil.
To pomeni, da je naš imunski sistem dobro usposobljen in ne potrebuje dodatnega usposabljanja.
Po drugi strani pa je treba povedati, da če v telo vnesemo dodatne toksine, je imunski sistem še bolj obremenjen.
Poleg tega si v družbi prizadevamo, da bi čim bolj odpravili okoljske toksine.
In če sicer zmanjšujemo toksine iz okolja, zakaj v telo vnašamo dodatne toksine, češ da bomo zaradi tega bolj zdravi?
To je pravzaprav že povsem napačna osnovna predpostavka koncepta.
V svoji knjigi pravite tudi, da se cepljenje uporablja predvsem proti redkim boleznim.
Ali lahko to nekoliko podrobneje pojasnite?
Da, to vidimo tudi danes. Proti gripi obstajajo cepljenja.
Obstajajo cepljenja proti neškodljivim otroškim boleznim, kot so ošpice.
Kje pa je cepljenje proti tuberkulozi in malariji? Pred kratkim so razširili cepivo, ki ne deluje.
Proti norovirusom, ki se zdaj vedno znova pojavljajo v vrtcih in šolah zaradi skupne prehrane, se ne cepimo.
Zagovorniki cepljenja bi morali pravzaprav reči, da lahko to zelo hitro rešimo, ker nekaj vemo o
cepljenju in imamo tehnologijo cepljenja pod nadzorom.
In če se v 150 letih ni zgodilo nič, je to pravzaprav priznanje, da načelo cepljenja in tehnika cepljenja ne delujeta.
In če načelo cepljenja dejansko ne deluje, potem je varna razlaga, da se cepljenje uporablja za bolezni, ki
niso posebej nevarne in ki so tako ali tako vse redkejše.
Ker potem seveda lahko zatrjujete, da je upad bolezni uspeh cepljenja.
Pri boleznih, ki so pogosto nevarne, pa bi bilo zelo hitro jasno, da je cepljenje neuspešno, če bi
bilo neučinkovito. Temu se je seveda treba izogniti.
Druga možnost, kot je bila pri Covidu-19, je, da se vzame običajna, vendar običajno neškodljiva
bolezen, kot je gripa, ki je nato tako pogosta, da je ne opazimo, tudi če cepljenje ni uspešno.
Ker se bolezni po izkušnjah vseh tako ali tako vedno znova pojavljajo.
Vendar menim, da so ljudje pokazali malo premalo sposobnosti za kritiko, saj bi se morali
spraševati, če smo bili cepljeni, zakaj smo spet zboleli?
Po Covidu-19, ošpicah se je vedno zgodilo isto: cepljeni ljudje so spet zboleli.
Potem pa se je vedno znova pojavila tema ojačevalcev.
Da, pravzaprav je bila strategija vedno enaka.
Nato je bilo rečeno, da je treba tudi pri cepljenju proti ošpicam pred 200 leti ponovno cepiti, pri čemer logika spet ne obstaja.
Če cepljenje ni imelo želenega učinka enkrat ali dvakrat, zakaj naj bi ga imelo tretjič ali četrtič?
Enako bi bilo, če bi na primer za okužbo dali napačen antibiotik, potem bi ga dali še drugič in tretjič.
Vsi bi rekli, da bomo morali dati drug antibiotik, ker je bil napačen.
Toda ko gre za cepljenje, samo še ponavljamo.
To je definicija norosti, ki jo pripisujejo Albertu Einsteinu, ki je dejal, da je norost
takrat, ko nenehno poskušaš nekaj, kar ne deluje.
V svoji knjigi pišete tudi, da je zgodovina cepljenja tudi zgodovina neetičnih poskusov na ljudeh.
Covid in ta očitna injekcija mRNA sta bila zgolj poskus na ljudeh.
Z drugimi besedami, ta obžalovanja vreden razvoj dogodkov ni nič novega?
Da! To se pogosto skriva v zgodbi o cepljenju.
Če pa začnemo s cepljenjem proti ošpicam s pomočjo ošpicnega gnoja, je bilo treba ta gnoj od nekod dobiti.
Ta gnoj so morali proizvesti bolniki z ošpicami. In kdo bi rad zbolel za ošpicami?
Zato so šli v sirotišnice, kjer je bilo veliko otrok brez staršev, ki se niso mogli braniti.
Z drugimi besedami, okužbe z ošpicami so vedno zagotavljale, da so bili v sirotišnicah otroci z
ošpicami, od katerih je bilo vedno mogoče dobiti izločke.
To je bilo storjeno tudi z Jennerjevim cepljenjem z domnevnimi kravjimi ošpicami, ki dejansko niso obstajale, in sicer tako, da
so sirote večkrat okužili s temi domnevnimi kravjimi ošpicami - ki so bile v mnogih primerih le norice ali celo
drugi patogeni, kot je sifilis -, da bi dobili ta izloček.
Z drugimi besedami, v zgodnji fazi smo delali z ljudmi kot bioreaktorji, tako kot zdaj proizvajamo te fragmente mRNA v
bakterijskih rezervoarjih, gensko spremenjenih bakterijah.
In treba je reči, da se je v celotnem procesu pravzaprav malo spremenilo.
No, potem bi zagovorniki ugovarjali in rekli, ja, zdaj imamo te bakterijske rezervoarje, v njih so sterilne prečiščene bakterije,
vse je potem lepo zapakirano v takšne beljakovinsko-lipidne ovojnice in to se sliši veliko bolje, kajne?
Da, tudi to ni res, saj je bilo treba to zgodaj ugotoviti - mimogrede, to ne velja samo za cepiva, ampak
tudi za hrano, saj se zdaj veliko živil proizvaja tudi z gensko spremenjenimi bakterijami.
Torej prijatelji veganske hrane, ki zdaj namesto graha raje jedo grahov beljakovinski izolat: Ta ni
pridobljen iz graha, temveč iz gensko spremenjenih bakterij.
Zdaj so v teh rezervoarjih, kjer v toplem in vlažnem ozračju proizvajajo proteine ali cepiva, in ko jih
proizvedejo dovolj, jih lahko tako rekoč poberete.
Vendar so bakterije še vedno prisotne. Teh bakterij ne morete preprosto filtrirati in jih ne bo več.
To bi bilo zelo zamudno, zato tega sploh ne počnete. Kaj torej počnete?
Celotna vsebina rezervoarja se zdrobi, tako da se bakterije uničijo, vendar so delci teh bakterij v končnem izdelku.
To je bilo ugotovljeno tudi pri cepivih z mRNA, ki vsebujejo veliko teh fragmentov, in da te bakterije
ne vsebujejo le celične stene, ampak tudi svojo DNK.
To pomeni, da je v tem končnem izdelku tudi tuja DNK in da cepiva ne vsebujejo le te visoko prečiščene mRNA.
Tako kot ta fantomski patogen za norice ni bil v čisti obliki vsebovan v cepivu proti noricam.
Namesto tega je bil to ošpični gnoj, tj. odmrle celice, bakterije in ne vem kaj še vse,
ki si ga preprosto vbrizgal globoko v tkivo.
In to je seveda telesna poškodba s tujki, ki mora povzročiti težave, in to je preprosto povsem jasno.
Zato ne glede na RNK tudi cepiva Covid vsebujejo vse te tuje snovi iz bakterij in obremenjujejo naš imunski sistem.
Ali so te bakterije res le zdrobljene? Ali se nič ne očisti?
Da, vsekakor poskušamo čim bolj zmanjšati te grobe ostanke.
Popolno zmanjšanje današnje proizvodnje v bakterijskih rezervoarjih pa sploh ni mogoče.
V njem je preprosto preveč tujih sestavin.
Priznano je bilo, da se to drobljenje izvaja celo v industrijskih krogih.
Potem pa imam še vedno manjše fragmente. In kako jih bom vse spravil iz ene raztopine?
Govorimo o najmanjših sestavinah, ne da bi filtrirali moj dejanski končni izdelek, na primer ta zaporedja mRNA.
Zato je selektivna odstranitev teh zaporedij mRNA, ki bi jih nato lahko dodali v povsem sterilno novo raztopino,
tehnično popolnoma nemogoča. Zato so v njej tuje komponente.
In te tuje sestavine, ne glede na to, ali jih je malo več ali manj, prodrejo globoko v tkivo. Zato so nevarne za zdravje.
Mnogi se ne zavedajo, da odlomki mRNA, ki jih je pripravil BioNTech, niso ustrezali tistim, ki so
bili vključeni v kampanjo množičnega cepljenja.
Da. To je bilo rečeno že na začetku.
Mislim, da se je zelo malo ljudi zavedalo, da so bili ti fragmenti mRNA sprva sestavljeni sintetično, brez bakterij, vendar
je ta proizvodna metoda preveč zapletena za množični izdelek.
In da so po odobritvi prešli na proizvodnjo bakterijskih rezervoarjev, čeprav bi se celoten izdelek
bistveno spremenil in bi bilo za odobritev potrebno novo certificiranje, česar pa niso storili.
Zelo zanimivo. Vrnimo se k zgodbi o zmanjševanju števila prebivalcev.
Kdo bi bil sploh zainteresiran za zmanjšanje števila prebivalcev?
Če bi bilo obratno, bi se proizvedlo več, plačalo več davkov, zato bi bilo bolj praktično imeti več subjektov kot manj.
Velja, da je tistih, ki določajo družbene odnose, tistih, ki imajo veliko denarja, vedno malo.
Preostali ljudje, od katerih bogastva živijo, pa so vedno številni.
In to seveda povzroča strah med redkimi.
Zdaj se sprijaznimo s tem, da jih je toliko, če jih lahko dobro nadzorujemo, na primer z vojaško premočjo.
V nekaterih primerih pa ugotoviš, da vseh teh ljudi tam spodaj pravzaprav ne potrebuješ.
Tako je bilo tudi po industrializaciji z vse večjo avtomatizacijo.
Ko spoznate, da za enako produktivnost ne potrebujete toliko delavcev v podjetju.
Zdaj se celo odkrito govori, da v prihodnosti ne bomo več potrebovali ljudi, saj bo vse avtomatizirano.
Poleg tega so tu še humanoidni roboti, tako da je ljudi dejansko veliko preveč.
Zato je razmeroma jasno, da so tisti, ki določajo družbene razmere, zainteresirani za to, da se reče, da je ljudi preveč.
Pravzaprav moramo nekaj storiti v zvezi s tem, saj je treba ljudi, ki so tam, tudi nahraniti, tudi oni morajo nekaj jesti.
Pred več kot 200 leti je neki duhovnik v Angliji uvedel izraz "nekoristni jedci".
Oh, to se ni pojavilo šele zdaj? Ne, ne, ne, "nekoristni jedci" so znani že od gospoda Malthusa, ki je že
takrat propagiral zmanjševanje števila prebivalcev.
Ker je dejal, da gospodarska rast nikoli ne more dohajati običajne rasti prebivalstva.
Zato je treba nekaj storiti in takrat je tudi precej odkrito povedal, da je na primer, čeprav se ni izrecno
zavzemal za cepljenje, dejal, da je treba v mestih, kjer živijo ljudje, narediti razmere bolj nezdrave.
Ulice so ožje, voda bolj umazana, zrak bolj umazan, potem pa za to poskrbijo še bolezni.
Ker ne želite biti krivi in ne želite neposredno ubijati ljudi.
Vedno je bolj elegantno, če preprosto izginejo zaradi bolezni.
To pomeni, da imate krivca, ki je v bistvu le ... Da, ki ne more biti odgovoren.
Da. In ali bi lahko rekli, da je celoten razvoj v smeri umetne inteligence, tehnokracije in
transhumanizma povezan s to zgodbo o cepljenju?
Da, to je pravzaprav jasna povezava.
Zato tudi izraz cepljenje izhaja iz cepljenja. Z drugimi besedami, iz spreminjanja drugih živih bitij.
To pravzaprav izhaja iz vrtnarstva, kjer so ljudje s cepljenjem poskušali vzgojiti nove sorte sadja in zelenjave.
In da želim s cepljenjem na nek način spremeniti tudi cepljeno osebo.
Zato tudi prvo cepljenje proti ošpicam pomeni, da ni več mogel dobiti ošpic.
Tako je tudi zdaj, ko želim ustvariti imuniteto, tj. razmeroma globok poseg.
To ni bilo nikoli doseženo, vendar se to trdi.
Z drugimi besedami, vedno pravim, da ima cepljena oseba primanjkljaj, ki ga je treba odpraviti.
In to je pravzaprav že jasno del in uvod v transhumanizem.
Zanimivo je, da je to širila cerkev.
Če zaupajo svoji knjigi vere - Svetemu pismu -, pravijo, da je bilo na koncu vse zelo
dobro - stvarjenje. Zakaj bi mu morali pomagati?
Da, ker cerkev očitno ne zaupa svojemu sporočilu.
Ker če bi res mislila, da je po teh sedmih dneh vse v redu, potem dejansko ne bi smela opravljati cepljenja in drugih stvari.
Ker pa je Cerkev že pred 300 leti množično podpirala ta cepljenja, nato pa pred 200 leti
z Jennerjem in zdaj ponovno, kaže, da govori:
"No, Jezus, vseeno ti ni šlo tako dobro. Tukaj moramo nekaj predelati."
In mislim, da je to povsem usodno, če si dejansko prizadevate za drugačen svet, ki bi bil tako
popoln, kot je mogoče, da bi ga ustvaril stvarnik.
To je pravzaprav izdaja cerkvene ideologije. To je popolnoma nedosledno.
Zato tudi kaže, da je cerkvena ideologija, ki se pogosto postavlja kot ljubezen do bližnjega in stvarstva
ter da moramo ohranjati okolje, očitno precej prazna. Ker drugače ne bi smel vsega tega početi.
Po drugi strani pa se ljudje večinoma ne pritožujejo.
Nekaj jih je bilo, tudi med krizo v Kovidu, ki so se uprli, vendar jih ni bilo veliko.
Kar so ukazali ali priporočili nadrejeni, je bilo preprosto izvedeno. Zakaj ljudje gledajo na nevpletene?
Da, večina ljudi se ne odloča o tem, ali je nekaj, kar slišijo, prav ali ne, ampak o tem, ali
prihaja od zgoraj ali od nekod od strani ali od spodaj.
In kar prihaja od zgoraj, je bolj ali manj sprejeto, saj je bilo skozi stoletja - z izjemo kratkih obdobij v Evropi smo vedno
imeli fevdalno družbo, absolutistično družbo, avtoritarno družbo - jasno, da boš imel težave,
če se boš kakor koli uprl odredbam od zgoraj.
To je pravzaprav preprost in jasen razlog, zakaj ljudje bežijo, saj dejstva vedno kažejo drugače.
Še posebej, ko gre za cepljenje, ki se je pokazalo že pred 300 leti.
In to niso samo moje trditve, ampak lahko iz sodobnih poročil vidite, da večina ljudi ni bila nikoli
prepričana, preprosto zato, ker so videli, kaj se je zgodilo.
Opazili so namreč negativne posledice in pri vsakem od teh cepljenj, ki so bila obljubljena kot zaščita,
ugotovili, da so cepljeni ljudje, ki so se želeli zaščititi, vedno zboleli, tako kot zdaj spet pri Covidu-19.
In ali imate za gledalce kakšno končno izjavo o tem, kaj storiti v tej situaciji?
Da, mislim, da je treba vedno upoštevati dejstva. In ne bi smeli samo slepo verjeti stvarem, ki so odrejene od zgoraj.
Še posebej, če se širijo z veliko propagande.
In vsi smo jo morali doživeti zdaj s Covidom-19, od jutra do večera Covid in nato propaganda cepljenja.
V zadnjih 300 letih ni bilo nič drugače.
V nasprotnem primeru ta cepljenja ne bi preživela tako dolgo.
To je preprosto zgodba o 300-letni propagandi.
Preprosto dejstvo je, da slabši ko je izdelek, glasneje je treba pihati v trobilo.
Še toliko bolje, da tudi vi pihate v trobento in te stvari razkrivate, kot so se dogajale v preteklosti.
Vsakdo si lahko ustvari svoje mnenje.
Najlepša hvala, ker ste si vzeli čas za ta intervju.
Želim vam vse najboljše pri vašem delu in novi knjigi.
Najlepša hvala.