Много хора си задават въпроса: Защо политиците не носят отговорност за очевидните си грешки?
Независимо дали става дума за политиката за бежанците, т.е. за безграничното отваряне на
границите, което хвърля своята тъмна сянка.
Или пък разрушителните и нарушаващи правата на човека мерки за корона, за които според протоколите на
института "Робърт Кох", които бяха изчистени, в нито един момент не е имало медицинска необходимост.
Изглежда, че политиците са насърчавани да служат безнаказано на лобистите, а не на народа.
В кратката реч на д-р Маасен, която представяме без цензура по-долу, той обяснява предисторията и
пътищата за изход от ситуацията от своя гледна точка.
Върховенство на закона означава върховенство на закона, а не върховенство на закона.
В правовата държава всеки трябва да спазва закона.
Не само обикновените граждани, но и правителството, федералният канцлер, политиците, съдебната
система, така наречените неправителствени организации.
Моралът на никого не е над закона. Това е върховенството на закона.
Това обаче означава, че властта на управляващите е ограничена, контролирана и, в случай на
съмнение, санкционирана в случай на злоупотреба с власт.
Но какво всъщност се случва, когато самите правителства извършват несправедливост?
Към днешна дата нашето наказателно право не съдържа конкретни разпоредби за ефективно наказване на
престъпленията на правителството, злоупотребата с власт или политическото преследване.
Не съществуват ясни престъпления срещу политическото преследване на дисиденти.
Ограничаване на свободата на изразяване, държавна цензура, умишлено разпространяване на невярна
информация от държавни органи или увреждане на националното имущество от отговорни длъжностни лица.
Това не е случайно, тъй като ядрото на Наказателния кодекс датира от императорската епоха и дори тогава подобни
разпоредби умишлено не са били включени по очевидни причини и оттогава не са били включени.
Тази липса на регулация има сериозни последици.
Нито несправедливостта на нацистката диктатура, нито тази на диктатурата на SED могат да бъдат
адекватно разгледани в рамките на наказателното право.
Германия е подписала международни задължения в областта на правата на човека, като Европейската конвенция за правата
на човека и Пакта на ООН за граждански и политически права.
Въпреки това, без наказателни санкции за действията на политиците, които нарушават тези разпоредби, те ще останат неефективни.
Човешко право, което не може да бъде приложено, в крайна сметка е само обещание на хартия.
Политическите събития от последните години, особено след управлението на Ангела Меркел, показаха, че погрешните
решения с историческо значение остават без последствия.
Това накърнява не само доверието в политиката, но и в самата правова държава.
Ето защо изготвих специален законопроект като своеобразно предложение за услуги на всички
парламентарни групи, представени в Бундестага.
Не партийно-политически, не идеологически, а в съответствие с принципите на правовата държава.
По-конкретно, моят проект предвижда включването на нов раздел 31 в Наказателния кодекс, а именно параграфи 358-372.
За първи път в него се определят ясни престъпления, свързани с престъпленията срещу държавната власт и злоупотребата с власт.
Те включват нови престъпления, за които се наказват следните действия:
Държавното разпространение на невярна информация, включително с цел дискредитиране на политически опоненти, въвеждането на
цензура, политическото преследване на дисиденти, злоупотребата с разузнавателни служби и агенции за сигурност за борба с
политически опоненти, създаването на частни структури за сплашване на политически опоненти, действията, целящи законно
премахване на съществуването на Федерална република Германия или на конституционния ред, целенасоченото нанасяне на щети на
Германия, включително в сътрудничество с чуждестранни участници, омаловажаването на германския народ или
отделни личности от страна на управляващите и умишленото увреждане на националното богатство.
Всичко това вече е забранено, но не се наказва от закона.
Всички тези престъпления, които описах, са нови и не съществуват в германския Наказателен кодекс.
И още нещо: трябва да се премахне зависимостта на прокуратурите от указанията на министрите на правосъдието.
Съдебната власт не трябва да бъде контролирана в областта на наказателното право.
Ето защо моят проектозакон ясно посочва: в бъдеще министрите на правосъдието вече няма да
имат право да дават указания на прокуратурите.
Прокуратурите трябва да са независими.
Този законопроект не е насочен срещу демократичната политика.
Тя е насочена срещу злоупотребата с власт, независимо от кого.
Демокрацията означава временна власт. А демокрацията означава, че правителствата също са подчинени на закона.
Това е проектозакон в интерес на нашата страна и на нашата конституционна държава.
Защото свободата не умира за една нощ. Тя умира, когато властта вече не е ограничена.
Темата за "преследването на политици за злоупотреба с власт" понякога е предмет на противоречиви дебати.
Kla.TV също разгледа въпроса в предаването "Политиците трябва да носят отговорност - интервю със Стефани Цомакаева".
Независимо от плюсовете и минусите, възникват следните въпроси: Кои са отговорните лица, които не са предвидили в
законодателството преследване на политици за злоупотреба с власт?
Има ли изобщо някаква дългосрочна стратегия зад това?
Каквото и да мислите за предложението на д-р Маасен, по принцип предложението му служи за деескалация на ситуацията.
Това означава, че законно прокараните пътища спомагат за създаването на мир. А това
изглежда е точно това, от което се нуждаем.
Някои протести на поколението Z например излязоха извън контрол и дават представа докъде може да доведе народният гняв.
Ето защо изглежда уместно своевременно да се създадат разумни и законово проправени пътища, преди да се стигне до бясна тълпа.
Както например през 1789 г., когато Френската революция ескалира и отнема главите на много
аристократи, духовници и политически лидери.
Или такава драматична ескалация е по подобие на революция, хаос, изострен до краен предел, може би дори част от стратегия?
Част от отдавна планираното "Голямо пренастройване" за въвеждане на единно световно правителство, подкрепяно от ВЕФ?
Правителство, което никой народ не би бил готов да приеме при нормални обстоятелства?
Вижте също програмата на Kla.TV "Програмата на Голямото пренастройване - икономическа разруха и война".