Mnoho lidí si klade otázku: Proč politici nenesou odpovědnost za své zjevné chyby?
Ať už je to uprchlická politika, tedy bezbřehé otevírání hranic, které vrhá svůj temný stín.
Nebo zničující a lidská práva porušující koronální opatření, pro něž podle protokolů Institutu Roberta Kocha, které
byly prověřeny, nebyla v žádném okamžiku lékařská nutnost.
Zdá se, že politici jsou podporováni v tom, aby beztrestně sloužili spíše lobbistům v pozadí než lidem.
V krátkém projevu Dr. Maaßena, který níže uvádíme bez cenzury, vysvětluje pozadí a východiska ze svého pohledu.
Právní stát znamená vládu práva, nikoli vládu práva.
V právním státě musí každý dodržovat zákony.
Nejen obyčejní občané, ale také vláda, spolkový kancléř, politici, soudci, takzvané nevládní organizace.
Morálka nikoho nestojí nad zákonem. Takový je právní stát.
To však znamená, že moc těch, kteří jsou u moci, je omezena, kontrolována a v případě
pochybností sankcionována v případě zneužití moci.
Co se ale vlastně stane, když se vlády samy dopustí nespravedlnosti?
Náš trestní zákon dosud neobsahuje žádná zvláštní ustanovení, která by účinně postihovala vládní
zločin, zneužití moci nebo politickou perzekuci.
Neexistují žádné jasné trestné činy proti politickému pronásledování disidentů.
Omezování svobody projevu, státní cenzura, záměrné šíření nepravdivých informací vládními orgány nebo
poškozování národního majetku odpovědnými veřejnými činiteli.
Není to náhoda, protože jádro trestního zákoníku pochází z císařské éry a ani tehdy nebyly takové předpisy ze
zřejmých důvodů záměrně zahrnuty a od té doby nejsou.
Tato nedostatečná regulace měla závažné důsledky.
Ani bezpráví nacistické diktatury, ani bezpráví diktatury SED nebylo možné adekvátně řešit v rámci trestního práva.
Německo podepsalo mezinárodní závazky v oblasti lidských práv, jako je Evropská úmluva o lidských
právech a Pakt OSN o občanských a politických právech.
Bez trestních sankcí za jednání politiků, kteří tyto předpisy porušují, však zůstanou neúčinné.
Lidské právo, které nelze vymáhat, je nakonec jen slibem na papíře.
Politický vývoj v posledních letech, zejména od doby, kdy je Angela Merkelová ve vládě, ukázal, že Špatná
rozhodnutí historického významu zůstávají bez následků.
To poškozuje nejen důvěru v politiku, ale i v samotný právní stát.
Proto jsem vypracoval konkrétní návrh zákona, který je jakousi nabídkou služeb pro všechny
parlamentní skupiny zastoupené ve Spolkovém sněmu.
Ne stranicky, ne ideologicky, ale v souladu s principy právního státu.
Konkrétně můj návrh počítá se zařazením nového paragrafu 31 do trestního zákoníku, konkrétně paragrafů 358 až 372.
Poprvé jasně definuje trestné činy spáchané ve státní správě a zneužití pravomoci.
Patří mezi ně nové trestné činy, které postihují následující jednání:
Státní šíření nepravdivých informací, včetně diskreditace politických oponentů, zavádění cenzury, politické pronásledování
disidentů, zneužívání zpravodajských služeb a bezpečnostních agentur k boji proti politickým oponentům, vytváření soukromých
struktur k zastrašování politických oponentů, akce, jejichž cílem je legálně zlikvidovat existenci Spolkové republiky Německo nebo
ústavního pořádku, cílené poškozování Německa, včetně spolupráce se zahraničními subjekty, znevažování
německého národa nebo jednotlivců ze strany vládnoucích osob a záměrné poškozování národního majetku.
To vše je již zakázáno, ale není to trestné.
Všechny tyto trestné činy, které jsem popsal, jsou nové a v německém trestním zákoníku neexistují.
A další bod: je třeba zrušit závislost státních zastupitelství na pokynech ministrů spravedlnosti.
Soudní moc nesmí být v trestním právu kontrolována.
Proto můj návrh zákona jasně říká: ministři spravedlnosti by v budoucnu již neměli mít
možnost vydávat pokyny státním zastupitelstvím.
Státní zastupitelství musí být nezávislá.
Tento návrh zákona není namířen proti demokratické politice.
Je namířena proti zneužívání moci, ať už ji zneužívá kdokoli.
Demokracie znamená dočasnou moc. Demokracie znamená, že i vlády podléhají zákonům.
Je to návrh zákona v zájmu naší země a našeho ústavního státu.
Protože svoboda neumírá ze dne na den. Umírá, když moc přestane být omezována.
Téma "stíhání politiků za zneužití moci" je někdy předmětem kontroverzních debat.
Kla.TV se touto otázkou zabývala také v pořadu "Politici musí nést odpovědnost - rozhovor se Stephanií Tsomakaevovou".
Bez ohledu na klady a zápory vyvstávají následující otázky: Kdo byli zodpovědní tahouni, kteří v
legislativě nezajistili stíhání politiků za zneužití moci?
Je za tím vůbec nějaká dlouhodobá strategie?
Ať už si o návrhu doktora Maassena myslíte cokoli, v zásadě jeho návrh slouží k deeskalaci situace.
To znamená, že legálně vydlážděné cesty pomáhají vytvářet mír. A to se zdá být přesně to, co je potřeba.
Některé protesty generace Z se například vymkly kontrole a ukazují, kam může vést rozpoutaný lidový hněv.
Proto se zdá být vhodné včas vytvořit rozumné a zákonem dlážděné cesty, než dojde k útoku rozzuřeného davu.
Jako například v roce 1789, kdy se francouzská revoluce rozhořela a stála hlavy mnoha
aristokratů, duchovních a politických vůdců.
Nebo je taková dramatická eskalace na způsob revoluce, chaos vystupňovaný do krajnosti, možná dokonce součástí strategie?
Součást dlouho plánovaného "velkého resetu", který má zavést jednotnou světovou vládu, jíž WEF dává přednost?
Vláda, kterou by za normálních okolností nebyl ochoten přijmout žádný národ?
Viz také pořad Kla.TV "Agenda velkého resetu - ekonomická destrukce a válka".