Sokan felteszik maguknak a kérdést: Miért nem vonják felelősségre a politikusokat nyilvánvaló hibáikért?
Legyen szó a menekültpolitikáról, azaz a határok korlátlan megnyitásáról, amely sötét árnyékot vet rá.
Vagy a romboló és az emberi jogokat sértő corona-intézkedések, amelyekre a Robert Koch Intézet tisztázott
jegyzőkönyvei szerint soha nem volt orvosi szükségszerűség.
Úgy tűnik, hogy a politikusokat arra ösztönzik, hogy büntetlenül szolgálják a háttérben lévő lobbistákat, ne pedig az embereket.
Dr. Maaßen rövid beszédében, amelyet az alábbiakban cenzúrázatlanul közlünk, a saját
szemszögéből magyarázza el a hátteret és a kiutat.
A jogállamiság a jog uralmát jelenti, nem pedig a jog uralmát.
A jogállamban mindenkinek be kell tartania a törvényt.
Nemcsak az egyszerű polgárok, hanem a kormány, a szövetségi kancellár, a politikusok, az
igazságszolgáltatás, az úgynevezett civil szervezetek is.
Senki erkölcse nem áll a törvények felett. Ez a jogállamiság.
Ez azonban azt jelenti, hogy a hatalmon lévők hatalmát korlátozzák, ellenőrzik, és kétség esetén a
hatalommal való visszaélés esetén szankciókat szabnak ki.
De mi történik valójában, amikor a kormányok maguk is igazságtalanságot követnek el?
A mai napig büntetőjogunk nem tartalmaz külön rendelkezéseket a kormánybűnözés, a hatalommal való
visszaélés vagy a politikai üldözés hatékony büntetésére.
A másként gondolkodók politikai üldöztetése ellen nem létezik egyértelmű bűncselekmény.
A szólásszabadság korlátozása, az állami cenzúra, a kormányzati szervek által szándékosan terjesztett hamis információk vagy a
nemzeti vagyon felelős állami tisztviselők általi megkárosítása.
Ez nem véletlen, hiszen a büntető törvénykönyv magja a császárkorból származik, és már akkor is
szándékosan nem tartalmazott ilyen rendelkezéseket, nyilvánvaló okokból, és azóta sem tartalmaz.
A szabályozás hiánya súlyos következményekkel járt.
Sem a náci diktatúra, sem a SED-diktatúra igazságtalanságát nem lehetett büntetőjogilag megfelelően kezelni.
Németország aláírta a nemzetközi emberi jogi kötelezettségeket, például az Emberi Jogok Európai Egyezményét
és az ENSZ Polgári és Politikai Jogok Egyezségokmányát.
Azonban anélkül, hogy büntetőjogi szankciókkal sújtanák az ezeket a szabályokat
megsértő politikusokat, azok hatástalanok maradnak.
Az olyan emberi jog, amelyet nem lehet érvényesíteni, végső soron csak egy ígéret papíron.
Az elmúlt évek politikai fejleményei, különösen Angela Merkel kormányzása óta, megmutatták, hogy A történelmi
jelentőségű rossz döntések következmények nélkül maradnak.
Ez nemcsak a politikába, hanem magába a jogállamiságba vetett bizalomnak is árt.
Ezért készítettem egy konkrét törvénytervezetet, amely egyfajta szolgáltatási ajánlatot jelent a Bundestagban
képviselt valamennyi parlamenti képviselőcsoport számára.
Nem pártpolitikai, nem ideológiai, hanem a jogállamisággal összhangban.
Konkrétan a tervezetem egy új 31. szakasz beillesztését írja elő a büntető törvénykönyvbe, nevezetesen a 358-372. paragrafusokat.
Első alkalommal határoz meg egyértelmű bűncselekményeket a kormányzati bűncselekmények
és a hatalommal való visszaélés tekintetében.
Ezek közé tartoznak az új bűncselekmények, amelyek a következő cselekményeket büntetik:
Hamis információk állami terjesztése, többek között a politikai ellenfelek lejáratása érdekében, cenzúra bevezetése, másként
gondolkodók politikai üldözése, a titkosszolgálatok és biztonsági szervek visszaélése a politikai ellenfelek elleni küzdelemben,
magánstruktúrák létrehozása a politikai ellenfelek megfélemlítésére, a Német Szövetségi Köztársaság vagy az
alkotmányos rend létének törvényes felszámolására irányuló akciók, Németország célzott megkárosítása, többek között külföldi
szereplőkkel együttműködve, a német nép vagy személyek lejáratása a hatalom birtokosai által,
valamint a nemzeti vagyon szándékos károsítása.
Mindez már most is tilos, de nem büntetendő.
Mindezek a bűncselekmények, amelyeket leírtam, újak, és nem léteznek a német büntető törvénykönyvben.
És még egy pont: meg kell szüntetni az ügyészségek függőségét az igazságügyi miniszterek utasításaitól.
A büntetőjogban nem szabad az igazságszolgáltatást ellenőrizni.
Ezért törvénytervezetem világossá teszi: a jövőben az igazságügyi miniszterek nem adhatnak utasításokat az ügyészségeknek.
Az ügyészségeknek függetlennek kell lenniük.
Ez a törvényjavaslat nem a demokratikus politika ellen irányul.
A hatalommal való visszaélés ellen irányul, függetlenül attól, hogy ki követi el.
A demokrácia ideiglenes hatalmat jelent. A demokrácia pedig azt jelenti, hogy a kormányok a törvényeknek is alá vannak vetve.
Ez egy törvénytervezet hazánk és jogállamunk érdekében.
Mert a szabadság nem hal meg egyik napról a másikra. Akkor hal meg, amikor a hatalom már nem korlátozott.
A "politikusok hatalommal való visszaélés miatti büntetőeljárás" témája olykor ellentmondásos viták tárgya.
A Kla.TV is foglalkozott a kérdéssel a "A politikusoknak felelniük kell - Interjú Stephanie Tsomakaevával" című műsorban.
Az érvektől és ellenérvektől függetlenül a következő kérdések merülnek fel: Kik voltak a felelős zsinórmesterek,
akik a jogszabályokban nem rendelkeztek a politikusok hatalommal való visszaélés miatti felelősségre vonásáról?
Van egyáltalán valamiféle hosszú távú stratégia e mögött?
Bármit is gondoljunk Dr. Maassen javaslatáról, a javaslata elvileg a helyzet de-eszkalációját szolgálja.
Ez azt jelenti, hogy a törvényesen kikövezett utak segítik a béke megteremtését. És úgy tűnik, hogy pontosan erre van szükség.
Néhány Z generációs tüntetés például elszabadultak, és megmutatják, hová vezethet, ha a népharag elszabadul.
Ezért helyénvalónak tűnik, hogy időben, még mielőtt a fehéren izzó tömeg lecsapna,
ésszerű és jogilag kikövezett utakat hozzunk létre.
Mint például 1789-ben, amikor a francia forradalom eszkalálódott, és számos arisztokrata,
egyházi és politikai vezető fejét követelte.
Vagy egy ilyen drámai eszkaláció egy forradalom, a végletekig fokozódó káosz módjára, esetleg egy stratégia része?
A régóta tervezett "Nagy Újraindítás" része, hogy bevezessék a WEF által favorizált egy-világkormányt?
Egy olyan kormányt, amelyet normális körülmények között egyetlen nemzet sem lenne hajlandó elfogadni?
Lásd még a Kla.TV "A nagy visszaállítás napirendje - gazdasági pusztulás és háború" című műsorát.