Mange stiller seg spørsmålet: Hvorfor blir ikke politikerne stilt til ansvar for sine åpenbare feil?
Det være seg flyktningpolitikken, det vil si den hemningsløse åpningen av grensene, som kaster sine mørke skygger.
Eller de ødeleggende og menneskerettighetsstridige koronatiltakene, som det ifølge Robert
Koch-instituttets protokoller, som er renvasket, ikke på noe tidspunkt fantes noen medisinsk nødvendighet for.
Det ser ut til at politikerne oppmuntres til ustraffet å tjene lobbyistene i bakgrunnen i stedet for folket.
I Dr. Maaßens korte tale, som vi gjengir usensurert nedenfor, forklarer han bakgrunnen og veien ut fra sitt ståsted.
Rule of law betyr rettsstat og ikke rettsstat ved lov.
I en rettsstat må alle rette seg etter loven.
Ikke bare vanlige borgere, men også regjeringen, forbundskansleren, politikerne,
rettsvesenet og de såkalte frivillige organisasjonene.
Ingen moral står over loven. Slik er rettsstatsprinsippet.
Det betyr imidlertid at makthavernes makt er begrenset, kontrollert og i
tvilstilfeller sanksjonert i tilfelle maktmisbruk.
Men hva skjer egentlig når myndighetene selv begår urett?
Vår straffelov inneholder per dags dato ingen spesifikke bestemmelser som effektivt kan straffe
myndighetskriminalitet, maktmisbruk eller politisk forfølgelse.
Det finnes ingen klare straffebestemmelser mot politisk forfølgelse av dissidenter.
Begrensning av ytringsfriheten, statlig sensur, bevisst spredning av falsk informasjon fra offentlige etater eller
skade på nasjonens verdier fra ansvarlige tjenestemenns side.
Dette er ingen tilfeldighet, for kjernen i straffeloven stammer fra keisertiden, og selv da ble slike bestemmelser av åpenbare
grunner bevisst ikke tatt med, og har ikke blitt det siden.
Denne mangelen på regulering fikk alvorlige konsekvenser.
Verken nazi-diktaturets eller SED-diktaturets urettferdighet kunne håndteres strafferettslig på en adekvat måte.
Tyskland har undertegnet internasjonale menneskerettighetsforpliktelser, som Den
europeiske menneskerettighetskonvensjonen og FN-konvensjonen om sivile og politiske rettigheter.
Men uten strafferettslige sanksjoner for politikere som bryter dette regelverket, vil det forbli ineffektivt.
En menneskerettighet som ikke kan håndheves, er til syvende og sist bare et løfte på papiret.
Den politiske utviklingen de siste årene, særlig etter Angela Merkels tid i regjering, har vist at Feilaktige
beslutninger av historisk betydning forblir uten konsekvenser.
Dette skader ikke bare tilliten til politikken, men også til selve rettsstaten.
Derfor har jeg utarbeidet et konkret lovforslag som et slags servicetilbud til alle
parlamentsgrupper som er representert i Forbundsdagen.
Ikke partipolitisk, ikke ideologisk, men i samsvar med rettsstatens prinsipper.
Konkret innebærer mitt utkast at det inntas en ny § 31 i straffeloven, nemlig paragrafene 358 til 372.
For første gang definerer den klare lovbrudd for myndighetskriminalitet og maktmisbruk.
Disse inkluderer nye straffbare handlinger som straffer følgende handlinger:
Statlig spredning av falsk informasjon, blant annet for å diskreditere politiske motstandere, innføring av sensur, politisk
forfølgelse av dissidenter, misbruk av etterretningstjenester og sikkerhetstjenester for å bekjempe politiske motstandere,
dannelse av private strukturer for å skremme politiske motstandere, handlinger som har til hensikt å rettslig eliminere
Forbundsrepublikken Tysklands eksistens eller den konstitusjonelle orden, målrettet skade på Tyskland, blant annet
i samarbeid med utenlandske aktører, nedvurdering av det tyske folk eller enkeltpersoner fra
makthavernes side og bevisst skade på nasjonalformuen.
Alt dette er allerede forbudt, men ikke straffbart.
Alle disse lovbruddene som jeg har beskrevet, er nye og finnes ikke i den tyske straffeloven.
Og et annet punkt: Statsadvokatembetenes avhengighet av instrukser fra justisministrene må avskaffes.
Rettsvesenet skal ikke kontrolleres i strafferetten.
Derfor gjør jeg det klart i mitt lovforslag at justisministrene i fremtiden ikke lenger
skal kunne instruere statsadvokatembetene.
Påtalemyndighetene må være uavhengige.
Dette lovforslaget er ikke rettet mot demokratisk politikk.
Den er rettet mot maktmisbruk, uansett av hvem.
Demokrati betyr midlertidig makt. Og demokrati betyr at myndighetene også er underlagt loven.
Det er et lovforslag i vårt lands og vår rettsstats interesse.
For friheten dør ikke over natten. Den dør når makten ikke lenger er begrenset.
Temaet "straffeforfølgelse av politikere for maktmisbruk" er tidvis gjenstand for kontroversiell debatt.
Kla.TV tok også opp saken i programmet "Politikerne må stå til ansvar - Intervju med Stephanie Tsomakaeva".
Uavhengig av fordeler og ulemper reiser følgende spørsmål seg: Hvem var de ansvarlige premissleverandørene som ikke sørget
for å lovfeste straffeforfølgelse av politikere for maktmisbruk?
Ligger det i det hele tatt en langsiktig strategi bak dette?
Uansett hva man måtte mene om dr. Maassens forslag, så bidrar det i prinsippet til å deeskalere situasjonen.
Det betyr at de lovlige, asfalterte stiene bidrar til å skape fred. Og det ser ut til å være akkurat det som trengs.
Noen av protestene i Generasjon Z har for eksempel kommet ut av kontroll og gir en idé om hva det
kan føre til når det folkelige sinnet slippes løs.
Det virker derfor hensiktsmessig å skape fornuftige og lovlige veier i god tid før en glødende mobb slår til.
Som for eksempel i 1789, da den franske revolusjonen eskalerte og kostet mange aristokrater, geistlige og politiske ledere hodet.
Eller er en slik dramatisk opptrapping på samme måte som en revolusjon, kaos trappet opp til det
ytterste, kanskje til og med en del av en strategi?
En del av den lenge planlagte "Great Reset" for å innføre den ene verdensregjeringen som WEF ønsker?
En regjering som ingen nasjon under normale omstendigheter ville være villig til å akseptere?
Se også Kla.TV-programmet "The Agenda of the Great Reset - Economic Destruction and War".