Mulți oameni își pun întrebarea: de ce politicienii nu sunt trași la răspundere pentru greșelile lor evidente?
Fie că este vorba de politica privind refugiații, adică de deschiderea neîngrădită a
frontierelor, care își aruncă umbra întunecată.
Sau măsurile corona ruinătoare și care încalcă drepturile omului, pentru care, în conformitate cu protocoalele
Institutului Robert Koch, care au fost aprobate, nu a existat niciodată o necesitate medicală.
Se pare că politicienii sunt încurajați să servească cu impunitate lobbyiștii din spate, mai degrabă decât poporul.
În scurtul discurs al Dr. Maaßen, pe care îl prezentăm necenzurat mai jos, el explică
contextul și căile de ieșire din punctul său de vedere.
Statul de drept înseamnă stat de drept și nu stat de drept.
În statul de drept, toată lumea trebuie să respecte legea.
Nu numai cetățenii obișnuiți, ci și guvernul, cancelarul federal, politicienii, sistemul judiciar, așa-numitele ONG-uri.
Morala nimănui nu este mai presus de lege. Acesta este statul de drept.
Totuși, acest lucru înseamnă că puterea celor aflați la putere este limitată, controlată și, în caz
de îndoială, sancționată în caz de abuz de putere.
Dar ce se întâmplă de fapt atunci când guvernele însele comit nedreptăți?
Până în prezent, dreptul nostru penal nu conține dispoziții specifice care să pedepsească în mod eficient criminalitatea
guvernamentală, abuzul de putere sau persecuția politică.
Nu există infracțiuni penale clare împotriva persecuției politice a disidenților.
Restrângerea libertății de exprimare, cenzura de stat, difuzarea deliberată de informații false de către
agențiile guvernamentale sau deteriorarea bunurilor naționale de către funcționari publici responsabili.
Acest lucru nu este o coincidență, deoarece nucleul Codului penal datează din epoca imperială și chiar și atunci
astfel de reglementări nu au fost incluse în mod deliberat din motive evidente și nu au mai fost de atunci.
Această lipsă de reglementare a avut consecințe grave.
Nici nedreptatea dictaturii naziste, nici cea a dictaturii SED nu au putut fi abordate în mod adecvat în cadrul dreptului penal.
Germania a semnat obligații internaționale privind drepturile omului, precum Convenția europeană a
drepturilor omului și Pactul Organizației Națiunilor Unite privind drepturile civile și politice.
Cu toate acestea, fără sancțiuni penale pentru acțiunile politicienilor care încalcă aceste
reglementări, acestea vor rămâne ineficiente.
Un drept al omului care nu poate fi pus în aplicare este în cele din urmă doar o promisiune pe hârtie.
Evoluțiile politice din ultimii ani, în special din perioada în care Angela Merkel se află la guvernare, au arătat că
deciziile greșite de importanță istorică rămân fără consecințe.
Acest lucru afectează nu numai încrederea în politică, ci și în statul de drept în sine.
Acesta este motivul pentru care am elaborat un proiect de lege specific ca un fel de ofertă de servicii pentru
toate grupurile parlamentare reprezentate în Bundestag.
Nu politic, nu ideologic, ci în conformitate cu statul de drept.
În special, proiectul meu prevede includerea unui nou articol 31 în Codul penal, și anume alineatele 358-372.
Pentru prima dată, aceasta definește infracțiuni penale clare pentru infracțiunile guvernamentale și abuzul de putere.
Acestea includ noi infracțiuni care pedepsesc următoarele acțiuni:
Difuzarea de către stat de informații false, inclusiv pentru discreditarea adversarilor politici, introducerea cenzurii,
persecutarea politică a disidenților, utilizarea abuzivă a serviciilor de informații și a agențiilor de securitate pentru
combaterea adversarilor politici, crearea de structuri private pentru intimidarea adversarilor politici, acțiuni menite să
elimine în mod legal existența Republicii Federale Germania sau ordinea constituțională, prejudicierea direcționată a Germaniei,
inclusiv în cooperare cu actori străini, denigrarea poporului sau a persoanelor germane de către cei aflați la
putere și prejudicierea deliberată a averii naționale.
Toate acestea sunt deja interzise, dar nu pedepsite prin lege.
Toate aceste infracțiuni pe care le-am descris sunt noi și nu există în Codul penal german.
Și încă un punct: dependența parchetelor de instrucțiunile miniștrilor justiției trebuie să fie eliminată.
Sistemul judiciar nu trebuie să fie controlat în domeniul dreptului penal.
Acesta este motivul pentru care proiectul meu de lege este clar: în viitor, miniștrii justiției nu
ar trebui să mai poată da instrucțiuni parchetelor.
Parchetele trebuie să fie independente.
Acest proiect de lege nu este îndreptat împotriva politicii democratice.
Ea este îndreptată împotriva abuzului de putere, indiferent de către cine.
Democrația înseamnă putere temporară. Iar democrația înseamnă că și guvernele sunt supuse legii.
Este un proiect de lege în interesul țării noastre și al statului nostru de drept.
Pentru că libertatea nu moare peste noapte. Ea moare atunci când puterea nu mai este limitată.
Subiectul "urmărirea penală a politicienilor pentru abuz de putere" face uneori obiectul unor dezbateri controversate.
Kla.TV a abordat, de asemenea, această problemă în cadrul emisiunii "Politicienii trebuie să fie
responsabili - Interviu cu Stephanie Tsomakaeva".
Indiferent de argumentele pro și contra, se ridică următoarele întrebări: cine au fost cei care au tras
sforile și care nu au prevăzut în legislație urmărirea penală a politicienilor pentru abuz de putere?
Există măcar un fel de strategie pe termen lung în spatele acestui lucru?
Indiferent ce credeți despre propunerea doctorului Maassen, în principiu, sugestia sa servește la detensionarea situației.
Aceasta înseamnă că drumurile pavate legal ajută la crearea păcii. Iar acest lucru pare să fie exact ceea ce este necesar.
Unele proteste ale Generației Z , de exemplu, au scăpat de sub control și dau o idee despre unde se poate
ajunge atunci când furia populară este dezlănțuită.
Prin urmare, pare oportun să se creeze în timp util căi sensibile și pavate din punct de vedere
juridic, înainte ca o gloată înfierbântată să lovească.
Ca în 1789, de exemplu, când Revoluția Franceză a escaladat și a costat capul multor aristocrați, clerici și lideri politici.
Sau este o astfel de escaladare dramatică în maniera unei revoluții, haos escaladat la
limită, poate chiar parte a unei strategii?
Face parte din "Marea resetare" planificată de mult timp pentru a introduce guvernul mondial unic favorizat de WEF?
Un guvern pe care nicio națiune nu ar fi pregătită să îl accepte în condiții normale?
A se vedea, de asemenea, programul Kla.TV "Agenda Marii Resetare - Distrugere economică și război".