Många människor ställer sig frågan: Varför ställs inte politiker till svars för sina uppenbara misstag?
Det kan vara flyktingpolitiken, dvs. det ohämmade öppnandet av gränser, som kastar sin mörka skugga.
Eller de förödande och människorättskränkande coronaåtgärderna, för vilka det enligt Robert Koch-institutets
protokoll, som har godkänts, inte vid något tillfälle fanns någon medicinsk nödvändighet.
Det verkar som om politikerna uppmuntras att ostraffat tjäna lobbyisterna i bakgrunden snarare än folket.
I Dr Maaßens korta tal, som vi presenterar ocensurerat nedan, förklarar han bakgrunden och utvägarna ur sin synvinkel.
Rättsstatsprincipen innebär rättsstatsprincipen och inte rättsstatsprincipen.
I en rättsstat måste alla rätta sig efter lagen.
Inte bara vanliga medborgare, utan även regeringen, förbundskanslern, politikerna,
rättsväsendet, de så kallade icke-statliga organisationerna.
Ingen moral står över lagen. Det är det som är rättsstatsprincipen.
Detta innebär dock att makthavarnas makt är begränsad, kontrollerad och, i
tveksamma fall, sanktionerad vid maktmissbruk.
Men vad händer egentligen när regeringarna själva begår orättvisor?
Hittills har vår straffrätt inte innehållit några särskilda bestämmelser för att effektivt straffa
myndighetsbrott, maktmissbruk eller politisk förföljelse.
Det finns inga tydliga brottsrubriceringar mot politisk förföljelse av oliktänkande.
Begränsning av yttrandefriheten, statlig censur, avsiktlig spridning av falsk information av statliga myndigheter
eller skada på nationens tillgångar av ansvariga tjänstemän.
Detta är ingen tillfällighet, eftersom kärnan i strafflagen går tillbaka till den kejserliga eran och även då var
sådana bestämmelser avsiktligt inte inkluderade av uppenbara skäl och har inte inkluderats sedan dess.
Denna avsaknad av reglering fick allvarliga konsekvenser.
Varken nazidiktaturens eller SED-diktaturens orättvisor kunde hanteras på ett adekvat sätt inom straffrätten.
Tyskland har undertecknat internationella åtaganden om mänskliga rättigheter, såsom Europakonventionen om de
mänskliga rättigheterna och FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter.
Utan straffrättsliga påföljder för politiker som bryter mot dessa regler kommer de dock att förbli ineffektiva.
En mänsklig rättighet som inte kan genomdrivas är i slutändan bara ett löfte på papper.
De senaste årens politiska utveckling, särskilt efter Angela Merkels tid i regeringsställning, har visat att Felaktiga
beslut av historisk betydelse förblir utan konsekvenser.
Detta skadar inte bara förtroendet för politiken, utan även för rättsstaten som sådan.
Det är därför jag har utarbetat ett särskilt lagförslag som ett slags serviceerbjudande till alla
parlamentsgrupper som är representerade i förbundsdagen.
Inte partipolitiskt, inte ideologiskt, utan i enlighet med rättsstatens principer.
I mitt förslag föreskrivs särskilt att en ny paragraf 31 ska införas i strafflagen, nämligen punkterna 358-372.
För första gången definieras tydliga brottsrubriceringar för myndighetsbrott och maktmissbruk.
Bland dessa finns nya brott som straffbelägger följande handlingar:
Statlig spridning av falsk information, även för att misskreditera politiska motståndare, införande av censur,
politisk förföljelse av oliktänkande, missbruk av underrättelsetjänster och säkerhetsorgan för att bekämpa
politiska motståndare, bildande av privata strukturer för att skrämma politiska motståndare, åtgärder som syftar till att
rättsligt undanröja Förbundsrepubliken Tysklands existens eller den konstitutionella ordningen, riktad skada på Tyskland, även i
samarbete med utländska aktörer, makthavares nedvärdering av det tyska folket eller enskilda
personer och avsiktlig skada på den nationella rikedomen.
Allt detta är redan förbjudet, men inte straffbart enligt lag.
Alla dessa brott som jag har beskrivit är nya och finns inte i den tyska strafflagen.
Och en annan punkt: åklagarmyndigheternas beroende av instruktioner från justitieministrarna måste avskaffas.
Rättsväsendet får inte styras i straffrättsligt hänseende.
Därför är det tydligt i mitt lagförslag att justitieministrarna i framtiden inte längre ska ha rätt
att utfärda instruktioner till åklagarmyndigheterna.
De allmänna åklagarmyndigheterna måste vara oberoende.
Detta lagförslag är inte riktat mot den demokratiska politiken.
Den är riktad mot maktmissbruk, oavsett vem som utövar det.
Demokrati innebär tillfällig makt. Och demokrati innebär att regeringar också är underkastade lagen.
Det är ett lagförslag som ligger i vårt lands och vår rättsstats intresse.
För frihet dör inte över en natt. Den dör när makten inte längre är begränsad.
Ämnet "att åtala politiker för maktmissbruk" är ibland föremål för kontroversiell debatt.
Kla.TV tog också upp frågan i programmet "Politiker måste hållas ansvariga - Intervju med Stephanie Tsomakaeva".
Oberoende av för- och nackdelar uppstår följande frågor: Vilka var de ansvariga strängdragarna som inte
föreskrev åtal mot politiker för maktmissbruk i lagstiftningen?
Finns det ens någon form av långsiktig strategi bakom detta?
Vad man än tycker om dr Maassens förslag, så bidrar det i princip till en nedtrappning av situationen.
Detta innebär att de lagligt asfalterade vägarna bidrar till att skapa fred. Och det verkar vara precis vad som behövs.
Vissa Generation Z-protester har till exempel gått överstyr och ger en uppfattning om vad
det kan leda till när folklig ilska släpps lös.
Det verkar därför lämpligt att skapa förnuftiga och lagligt asfalterade vägar i god tid innan en vitglödgad mobb slår till.
Som till exempel 1789, när den franska revolutionen eskalerade och kostade många
aristokrater, präster och politiska ledare huvudet.
Eller är en sådan dramatisk upptrappning i stil med en revolution, ett kaos som trappas upp till det
yttersta, kanske till och med en del av en strategi?
En del av den sedan länge planerade "Great Reset" för att införa den världsregering som WEF förespråkar?
En regering som ingen nation skulle vara beredd att acceptera under normala omständigheter?
Se även Kla.TV-programmet "Agendan för den stora återställningen - ekonomisk förstörelse och krig".