Багато хто задається питанням: чому політики не несуть відповідальності за свої очевидні помилки?
Чи то політика щодо біженців, тобто нестримне відкриття кордонів, яке кидає свою темну тінь.
Або руйнівні і такі, що порушують права людини, коронарні заходи, для яких, згідно з протоколами Інституту Роберта Коха,
що пройшли перевірку, ніколи не було медичної необхідності.
Складається враження, що політиків заохочують безкарно служити лобістам, а не народу.
У короткій промові д-ра Маасена, яку ми подаємо нижче без цензури, він пояснює передумови
та шляхи виходу з ситуації з його точки зору.
Верховенство права означає верховенство закону, а не правління законом.
У правовій державі всі повинні дотримуватися закону.
Не лише пересічні громадяни, але й уряд, федеральний канцлер, політики, судова влада, так звані неурядові організації.
Нічия мораль не є вищою за закон. Це і є верховенство права.
Однак це означає, що влада можновладців обмежена, контрольована і, в разі сумнівів, санкціонована у випадку зловживання владою.
Але що насправді відбувається, коли уряди самі чинять несправедливість?
На сьогоднішній день наше кримінальне законодавство не містить жодних конкретних положень для ефективного покарання за державні
злочини, зловживання владою або політичні переслідування.
Не існує чіткої кримінальної відповідальності за політичні переслідування дисидентів.
Обмеження свободи слова, державна цензура, умисне поширення неправдивої інформації державними органами або нанесення шкоди
національному майну відповідальними державними службовцями.
Це не випадково, адже основа Кримінального кодексу бере свій початок ще з імперських часів, і навіть тоді
такі норми свідомо не були включені зі зрозумілих причин, і не були включені з тих пір.
Така неврегульованість мала серйозні наслідки.
Ані несправедливість нацистської диктатури, ані диктатури СЄПН не може бути адекватно вирішена в рамках кримінального права.
Німеччина підписала міжнародні зобов'язання з прав людини, такі як Європейська конвенція з прав
людини та Пакт ООН про громадянські та політичні права.
Однак без кримінальних санкцій за дії політиків, які порушують ці норми, вони залишатимуться неефективними.
Право людини, яке не може бути реалізоване, зрештою, є лише обіцянкою на папері.
Політичні події останніх років, особливо за часів правління Ангели Меркель, показали, що Помилкові
рішення історичного значення залишаються без наслідків.
Це не тільки підриває довіру до політики, але й до самого верховенства права.
Саме тому я розробив конкретний законопроект як своєрідну пропозицію послуг для всіх
парламентських груп, представлених у Бундестазі.
Не партійно-політично, не ідеологічно, а відповідно до принципу верховенства права.
Зокрема, мій проект передбачає включення до Кримінального кодексу нового розділу 31, а саме пунктів 358-372.
Вперше визначено чіткі склади злочинів за державні злочини та зловживання владою.
До них відносяться нові кримінальні правопорушення, які передбачають покарання за наступні дії:
Державне поширення неправдивої інформації, в тому числі з метою дискредитації політичних опонентів, запровадження цензури,
політичне переслідування дисидентів, зловживання спецслужбами та органами безпеки для боротьби з політичними опонентами,
формування приватних структур для залякування політичних опонентів, дії, спрямовані на легальну ліквідацію існування
Федеративної Республіки Німеччина або конституційного ладу, цілеспрямоване нанесення шкоди Німеччині, в тому числі у
співпраці з іноземними суб'єктами, приниження німецьких громадян або окремих осіб з боку тих, хто перебуває при
владі, а також навмисне нанесення шкоди національному надбанням.
Все це вже заборонено, але не карається законом.
Всі ці злочини, які я описав, є новими і не існують у Кримінальному кодексі Німеччини.
І ще один момент: залежність прокуратури від вказівок міністрів юстиції має бути скасована.
Судова влада не повинна бути підконтрольною у сфері кримінального права.
Саме тому мій законопроект чітко визначає: у майбутньому міністри юстиції більше не повинні
мати права давати вказівки органам прокуратури.
Прокуратура повинна бути незалежною.
Цей законопроект не спрямований проти демократичної політики.
Він спрямований проти зловживання владою, незалежно від того, з чийого боку.
Демократія означає тимчасову владу. А ще демократія означає, що уряди також підкоряються закону.
Це законопроект в інтересах нашої країни і нашої правової держави.
Тому що свобода не вмирає за одну ніч. Вона вмирає тоді, коли влада більше не є обмеженою.
Тема "переслідування політиків за зловживання владою" іноді є предметом суперечливих дискусій.
Kla.TV також звернувся до цього питання в програмі "Політики повинні нести
відповідальність - інтерв'ю зі Стефанією Цомакаєвою".
Незалежно від аргументів "за" і "проти" виникають наступні питання: хто був відповідальним за те, що не
передбачив у законодавстві притягнення політиків до відповідальності за зловживання владою?
Чи є за цим якась довгострокова стратегія?
Що б ви не думали про пропозицію д-ра Маассена, в принципі його пропозиція слугує деескалації ситуації.
Це означає, що законно прокладені шляхи допомагають творити мир. А це, здається, саме те, що потрібно.
Наприклад, деякі протести покоління Z вийшли з-під контролю і дають уявлення про те, куди
може завести народний гнів, коли його вивільняють.
Тому видається доцільним вчасно створити розумні та юридично прокладені шляхи, перш ніж розлючений натовп завдасть удару.
Як, наприклад, у 1789 році, коли Французька революція розгорілася і коштувала голів багатьом
аристократам, духовенству і політичним лідерам.
Чи така драматична ескалація на кшталт революції, хаос, доведений до межі, можливо, навіть частина стратегії?
Частина давно запланованого "Великого перезавантаження" для запровадження єдиного світового уряду, за який виступає ВЕФ?
Уряд, який жодна нація не була б готова прийняти за нормальних обставин?
Дивіться також програму Kla.TV "Порядок денний Великого перезавантаження - економічна руйнація та війна".