Tikai skaidra nauda ir karalis! Mēs visi zinām šo populāro teicienu.
Tā pamatā ir pārliecība, ka tikai skaidrajai naudai ir patiesa vērtība un uz to var paļauties,
atšķirībā no "digitālās naudas" vai "maksājumiem" kontā.
Uzņēmuma Easy German veiktajā aptaujā Berlīnē iedzīvotājiem tika jautāts, kāpēc salīdzinoši lielam
skaitam vāciešu joprojām patīk norēķināties skaidrā naudā.
Šeit ir īss kopsavilkums par dažām atbildēm:
Emm, es nedomāju, ka vācieši vēlas, lai valsts zinātu, kam viņi tērē naudu.
Droši vien tāpēc, ka viņi kaut kā neuzticas un domā: "Tikai nauda ir karalis".
Varbūt tā ir drošības sajūta. Es nezinu!
Jā, vai es varu samaksāt tagad... Es labprāt samaksāšu arī skaidrā naudā.
Man arī patīk, ja man ir neliela atlikuma nauda, jo es joprojām dodu daudziem cilvēkiem, kas ...
Agrāk bija vēl trīs, kas gribēja naudu, un tad es viņiem nedaudz devu.
Ja man nebūtu vairāk naudas, es to nevarētu darīt. Es domāju, ka kartes ir muļķīgas!
Jā, jo kaut kādā veidā to joprojām var sajust.
Es domāju, ka ... daudziem vāciešiem ir mazliet aizdomīgas visas šīs e-bankas un norēķini ar karti.
Droši vien tāpēc, ka vācieši ir tik tradicionāli.
Viņi zina, kas viņiem ir. Karte ir tikai plastmasa.
Es domāju, ka dažiem cilvēkiem ir sajūta, ka viņiem ir labāks pārskats.
Ja viņi saka, ka zina, ka viņiem ir 50 eiro, un tad es tos iztērēju, tad 50 eiro vairs nav.
Piemēram, es jūtos tā, it kā mani nepārtraukti uzraudzītu ar bezskaidras naudas maksājumiem.
Jā, pareizi? Jo tad, ja policija vai kāds cits vēlas viņus izsekot, tad ir skaidrs, kur un kad viņi bija un ko darīja.
Visi runā par jauno Vispārīgo datu aizsardzības regulu, bet kur tā ir?
Kur tas attiecas, ja manas personiskās tiesības, kas ir nostiprinātas Vācijas pamatlikumā, galu galā atkal tiek
atceltas, izmantojot šo bezskaidras naudas plūsmu? Ad absurdum!
Pirms Corona es galvenokārt maksāju skaidrā naudā, tagad, pateicoties Corona, galvenokārt maksāju ar karti.
Patiesībā es uzskatu, ka skaidra nauda ir labāka, jo to nevar kontrolēt.
Un es arī turpmāk iebilstu pret ideju, ka viss tiek likts uz vienas kartes, tā sakot.
Jo tas padara naudas plūsmu caurspīdīgu, bet es nevēlos, lai tā būtu caurspīdīga, jo tad to var kontrolēt.
Tad es zaudētu daļu savas izpratnes par demokrātiju.
Šīs atbildes skaidri parāda, ka skaidras naudas izmantošanai ir daudz priekšrocību.
Tika minēti tādi atslēgas vārdi kā brīvība, drošība, trešo personu kontroles un uzraudzības novēršana.
Taču arvien vairāk tiek strādāts pie tā, lai ikviens iedzīvotājs daudzas savas dzīves jomas varētu organizēt digitāli.
Naudas jautājums ir tikai viens no daudziem.
Arvien vairāk sabiedriskās, privātās un profesionālās dzīves jomās vairs nav analogu iespēju.
Lūk, tikai daži piemēri: Biļešu abonēšana, ko var rezervēt un pārbaudīt tikai lietotnē.
Daudzos autobusos nav iespējams iegādāties biļetes par skaidru naudu
Pasta stacijas, kuras var izmantot tikai ar lietotnes starpniecību
Kontu pārvaldība - dažās bankās iespējama tikai internetbankā
Pierakstīšanās pie ārsta - daudzās praksēs tas iespējams tikai tiešsaistē
Daudzos uzņēmumos un universitātēs pieteikumus var iesniegt tikai tiešsaistē
Dažos pārtikas veikalos, peldbaseinos, brīvā laika pavadīšanas centros, koncertos, ārstu
kabinetos un restorānos var norēķināties tikai ar karti.
Dažas publiskās autostāvvietas, daudzstāvu autostāvvietas un tualetes var izmantot tikai ar karti
Viesnīcu un pasākumu rezervācijas lielākoties iespējamas tikai tiešsaistē
Bērni vairs nevar patstāvīgi veikt darījumus ar skaidru naudu, nemācās reāli rīkoties ar naudu un nekontrolēt savus izdevumus.
Viņiem jau no agras bērnības ir nepieciešama digitālā piekļuve. Ko tas nozīmē praktiski?
Runājot par skaidru naudu, patērētāju konsultāciju centra veiktais novērtējums par skaidras
naudas maksājumu noraidīšanu to ļoti trāpīgi rezumē:
"Lai gan bezskaidras naudas maksāšanas metodes var atvieglot procesus un palielināt uzņēmumu peļņu (piespiešana,
profilēšana, lielāki ieņēmumi, jaunas tehnoloģijas), patērētāji ne tikai zaudē iespēju brīvi izvēlēties maksāšanas līdzekli.
Dažkārt tiem ir arī papildu slogs (papildu pūles, papildu izmaksas, sarežģījumi, riski), tie zaudē skaidras naudas
maksājumu īpašības (vienkāršība, izdevumu kontrole, anonimitāte) un dažkārt tiek izslēgti no pabalstu saņemšanas.
Tad visu sociālo grupu līdzdalība vairs nav garantēta.
Tas attiecas arī uz digitālo ierīču lietošanu vai nelietošanu.
Cilvēkiem, kuriem nav viedtālruņa vai kuri nevēlas izmantot, piemēram, tiešsaistes bankas
pakalpojumus, tiek liegta sabiedrības līdzdalība visās jomās.
Tam var būt sarežģīti iemesli. Piemēram, ir cilvēki, kuri vienkārši nevar atļauties šādas
ierīces vai kuri kognitīvi nespēj tās pareizi lietot.
Turklāt ir cilvēki, kuri apzināti nolemj tos nelietot, piemēram, digitālo ierīču radītā mobilā tālruņa
starojuma dēļ, kas, kā pierādīts, ir kaitīgs veselībai.
Taz par to raksta 2024. gada decembra rakstā:
"Saskaņā ar Federālā statistikas biroja (Destatis) datiem pagājušajā gadā Vācijā labi 5 procenti cilvēku vecumā
no 16 līdz 74 gadiem bija tā sauktie bezsaistes lietotāji.
Tas nozīmē, ka viņi nekad nav izmantojuši internetu.
Tas atbilst 3,1 miljonam Vācijas iedzīvotāju."
To komentē žurnālists Francs Jozefs Hanke, kuram pašam ir vairākas invaliditātes, tostarp aklums:
"Pienākums lietot mobilos tālruņus vai pat viedtālruņus noliedz dažādu prasmju un dzīvesveidu realitāti.
Pilnīga digitālas elastības prasība, kas diemžēl jau sen pastāv praksē, nozīmē to, ka tiek izslēgti visi
tie, kuri nevar vai nevēlas izmantot šīs tehnoloģijas.
"Digitālā atstumtība" ir ne tikai naidīga pret cilvēkiem ar invaliditāti, bet arī necienīga
pret pamattiesībām uz brīvu personības attīstību.
Lai novērstu digitālo atstumtību, valstij ir jāgarantē arī piekļuve visiem
pakalpojumiem un informācijai, izmantojot citus kanālus.
Tādēļ vienlīdzīgas attieksmes princips prasa arī apņemšanos nodrošināt izvēles brīvību attiecībā uz visiem pakalpojumiem
un administratīvajiem procesiem neatkarīgi no tā, vai iedzīvotājs vēlas tos izmantot digitāli vai analogā veidā."
Papildus digitālās atstumtības jautājumam ir arī citi svarīgi iemesli, kas pamato tiesības uz analogo dzīvi.
To ļoti skaidri var redzēt skaidrā skaidras naudas izmantošanas piemērā.
Ričards Kollers (Richard Koller) to skaidro Kla.TV raidījumā "Jā" - populārajai iniciatīvai "Nauda ir brīvība" :
Bez skaidras naudas nav anonimitātes un noturības krīzes situācijās!
"Tātad: skaidra nauda ir ļoti būtiska.
Tas dod cilvēkiem iespēju būt brīviem, maksāt anonīmi, būt neizsekojamiem.
Taču tas ir ļoti svarīgi arī krīžu dēļ - krīzes noturības vārdā, kā to dēvē Šveices Nacionālā banka.
Krīze ir brīdis, kad tehnoloģija var nebūt pieejama.
Mums nav elektrības, mums nav interneta, un šādās situācijās iedzīvotājiem un ekonomikai ir jāspēj
turpināt pastāvēt, un to var panākt tikai ar skaidru naudu."
Katastrofālas sekas, ja pazūd nauda!
"Ja Šveice kļūtu līdzīga Zviedrijai vai Norvēģijai, kur mums vairs nebūtu skaidras naudas, tad mēs
varam redzēt, kādas situācijas tas radītu šajās valstīs.
Zviedrijā un Norvēģijā agresors šodien varētu paralizēt elektroenerģijas vai interneta infrastruktūru, un
valstī četru līdz sešu nedēļu laikā iestātos haoss.
Tagad abas valstis to ir sapratušas, tāpēc cenšas atjaunot skaidru naudu."
Bez skaidras naudas nav īpašuma!
"Viena atšķirība, ko ļoti maz cilvēku saprot, ir tā, ka nauda ir īpašums, un tas ir arī mans īpašums.
Ja man rokās ir nauda, tad tā ir mans īpašums.
Ja es varu piekļūt tikai skaidrai naudai, izmantojot mobilo tālruni, vai naudai, izmantojot mobilo tālruni,
tad tā ir tikai piekļuve manam īpašumam. Tā nav īpašums.
Tā var tikt pārtraukta jebkurā brīdī, ja trūkst elektrības vai interneta.
Es vairs neesmu brīvs un neko nevaru nopirkt, es vairs nevaru pārvietoties, man vairs nav pieejama mana nauda."
Kļuva skaidrs, ka iedzīvotājiem ir daudz priekšrocību, izmantojot skaidru naudu.
Tad kāpēc visi strādā, lai pilnībā likvidētu skaidru naudu?
Lielākā daļa iedzīvotāju vēlētos, lai arī turpmāk varētu norēķināties skaidrā naudā.
Kas tad ir ieinteresēts skaidras naudas atcelšanā? Kas no tās gūst labumu?
Daudzi izglītotāji, finanšu eksperti un pētnieciskās žurnālistikas pārstāvji, tostarp Ernsts Volfs ,
Deivids Aiks un Džeimss Korbets , jau gadiem ilgi ir brīdinājuši par digitālās centrālās bankas valūtas ieviešanu.
Šādas valūtas draudi ir milzīgi.
Kā šī digitālā valūta tiktu izmantota praksē?
Ikvienam būtu obligāti jābūt kontam centrālajā bankā.
Tādējādi banka var pārbaudīt un uzraudzīt katru veikto darījumu.
Banka varētu arī ieprogrammēt, ko ar šo naudu drīkst un ko nedrīkst darīt.
To varētu arī politiski kontrolēt un noteikt, ka mēnesī var iegādāties tikai noteiktu gaļas daudzumu.
Protams, aizbildinoties ar klimata aizsardzību.
Ikviens no mums var iedomāties daudzus citus šausmu scenārijus par to, cik liela vara un
kontrole var tikt īstenota pār šo digitālo valūtu.
Jebkurš valdībai neatbilstošs viedoklis vai nevēlama rīcība, piemēram, "nepatiesi apgalvojumi" publiski vai
sociālajos plašsaziņas līdzekļos, var tikt zināmā mērā sodīta, piemērojot finansiālas sankcijas.
Lai uzzinātu vairāk par šo tēmu, noskatieties Deivida Aika lekciju "Atklājot pasaules tirāniju un
tās kara stratēģiju", ko viņš nolasīja 20. AZK.
Nepalaidiet garām Ivo Sašeka raidījumu par tēmu: "Bezskaidrā nauda - durvju rokturis uz elli (Ivo Sašeks)" .
Pēc tam tas tiks pārraidīts vēlreiz.
Dārgie skatītāji, kontrole, pilnīga uzraudzība, vārda brīvības ierobežošana - neviens no mums to nevēlas.
Taču jums joprojām ir iespēja šodien skaidri paust savu nostāju pret to.
Izveidojiet teicienu "Tikai nauda ir karalis" par savu moto.
Ja iespējams, maksājiet skaidrā naudā un atbalstiet veikalus, kas joprojām piedāvā šādu iespēju.
Apzināti izvairieties no pašapkalpošanās kasēm un kasēm, kurās var norēķināties tikai ar lietotni.
Kritiski jautājiet veikalos, kuros var norēķināties tikai ar karti, un skaidri norādiet, ka vēlaties maksāt skaidrā naudā!
Apzināti izvēlieties analogo variantu un esiet gatavi doties apkārtceļos! Ir vērts.
Īsāk sakot: esi pārmaiņas, ko vēlies redzēt šajā pasaulē!