Bare kontanter er konge! Vi kjenner alle til dette populære ordtaket.
Dette er basert på en overbevisning om at bare kontanter har en reell verdi og er til å stole på, i
motsetning til "digitale penger" eller "betalinger" på en konto.
I en gateundersøkelse utført av Easy German ble folk i Berlin spurt om hvorfor relativt mange
tyskere fortsatt liker å betale med kontanter.
Her er en kort oppsummering av noen av svarene:
Øh, jeg tror ikke tyskerne vil at staten skal vite hva de bruker pengene sine på.
Sannsynligvis fordi de på en eller annen måte er mistenksomme og tenker: "Bare kontanter er konge".
Kanskje det er en følelse av trygghet. Jeg vet ikke!
Ja, kan jeg betale nå ... Jeg betaler også gjerne kontant.
Jeg liker også å ha småpenger, for jeg gir fortsatt mange mennesker som ...
Tidligere var det tre til som ville ha penger, og da ga jeg dem litt.
Hvis jeg ikke hadde mer kontanter, ville jeg ikke kunne gjøre det. Jeg synes kort er dumt!
Ja, for på en eller annen måte er det noe du fortsatt kan føle.
Jeg tror ... mange tyskere er litt mistenksomme til alt dette med nettbank og å betale alt med kort.
Sikkert fordi tyskerne er så tradisjonelle.
De vet hva de har. Kortet er bare plast.
Jeg tror noen har en følelse av at de har bedre oversikt.
Hvis de sier at de vet at de har 50 euro, og jeg bruker dem, så er 50 euro borte.
Jeg føler for eksempel at jeg blir overvåket hele tiden av kontantløse betalinger.
Ja, ikke sant? For da kan du, hvis politiet eller noen ønsker å spore dem, så er det veldig
tydelig hvor og når de var og hva de gjorde.
Alle snakker om den nye personvernforordningen, men hvor er den?
Hvor gjelder dette hvis mine personlige rettigheter, som er nedfelt i den tyske grunnloven, til slutt blir
opphevet igjen via denne kontantløse pengestrømmen? Ad absurdum!
Før Corona betalte jeg hovedsakelig kontant, nå hovedsakelig med kort på grunn av Corona.
Jeg tror faktisk at kontanter er bedre fordi de ikke kan kontrolleres.
Og jeg vil fortsette å motsette meg ideen om å sette alt på et kort, for å si det sånn.
For det gjør pengestrømmen gjennomsiktig, og jeg vil ikke at den skal være gjennomsiktig, for da kan den kontrolleres.
Da ville jeg miste en del av min forståelse av demokratiet.
Disse svarene viser tydelig at det er mange fordeler med å bruke kontanter.
Stikkord som frihet, sikkerhet, eliminering av kontroll og overvåkning fra tredjeparter ble nevnt.
Men det gjøres stadig mer for å sikre at alle innbyggere kan organisere mange deler av livet sitt digitalt.
Spørsmålet om kontanter er bare ett av mange.
På stadig flere områder av det offentlige, private og profesjonelle livet finnes
det ikke lenger noen analoge alternativer.
Her er bare noen få eksempler: Billettabonnementer som bare kan bestilles og sjekkes via appen
Ingen billettkjøp med kontanter på mange busser
Poststasjoner som bare kan betjenes via en app
Kontohåndtering - kun mulig i nettbank hos enkelte banker
Bestilling av legetime - kun mulig på nett på mange legekontorer
Søknader til mange bedrifter og universiteter kan bare gjøres på nettet
I enkelte dagligvarebutikker, svømmehaller, fritidssentre, konserter, legekontorer og
restauranter er det kun mulig å betale med kort
Noen offentlige parkeringsplasser, parkeringshus og toaletter kan bare brukes med kort
Hotell- og arrangementsbestillinger er i stor grad kun mulig online
Barn kan ikke lenger gjøre selvstendige ærend med kontanter, de lærer ingen konkret, reell håndtering
av penger og har ingen kontroll over eget forbruk.
De trenger digital tilgang fra tidlig alder. Hva betyr dette i praksis?
Når det gjelder kontanter, oppsummerer en evaluering fra Forbrukerrådet om avvisning av
kontant betaling dette på en svært treffende måte:
"Mens andre betalingsmåter enn kontanter kan forenkle prosesser og øke fortjenesten for selskaper (nudging,
profilering, høyere inntekter, ny teknologi), mister forbrukerne ikke bare muligheten til å velge betalingsmiddel fritt.
Noen ganger påfører de også ekstra byrder (ekstra innsats, ekstra kostnader, komplikasjoner, risiko), mister
kontantbetalingens kvaliteter (enkelhet, utgiftskontroll, anonymitet) og blir noen ganger utelukket fra fordeler.
Da er ikke lenger alle samfunnsgruppers deltakelse garantert.
Dette gjelder også bruk eller ikke-bruk av digitale enheter.
Folk som for eksempel ikke eier en smarttelefon eller ikke ønsker å bruke nettbank, blir
nektet offentlig deltakelse på alle områder.
Årsakene til dette kan være sammensatte. Det finnes for eksempel mennesker som rett og slett ikke har råd til
slike hjelpemidler, eller som kognitivt sett ikke er i stand til å bruke dem på riktig måte.
I tillegg finnes det mennesker som bevisst velger å ikke bruke dem, for eksempel på grunn av mobilstrålingen fra
digitale enheter, som har vist seg å være helseskadelig.
Dette skriver taz om i en artikkel fra desember 2024:
"Ifølge tall fra det føderale statistikkbyrået (Destatis) var vel 5 prosent av tyskerne
mellom 16 og 74 år såkalte offline-brukere i fjor.
Det betyr at de aldri har brukt Internett.
Det tilsvarer 3,1 millioner mennesker i Tyskland."
Journalisten Franz-Josef Hanke, som selv har flere funksjonshemninger, blant annet blindhet, kommenterer dette:
"Et pålegg om å bruke mobiltelefon eller til og med smarttelefoner fornekter at det finnes
et bredt spekter av ferdigheter og livsstiler.
En regelrett plikt til digital fleksibilitet, slik den dessverre lenge har eksistert i praksis, er en ekskludering
av alle dem som ikke kan eller vil bruke denne teknologien.
Digital ekskludering" er ikke bare fiendtlig mot mennesker med nedsatt funksjonsevne, men også respektløst
overfor den grunnleggende retten til fri personlig utvikling.
For å hindre digital ekskludering må staten også garantere tilgang til alle tjenester og all informasjon via andre kanaler.
Likebehandlingsprinsippet krever derfor også en forpliktelse til valgfrihet for alle tjenester og
administrative prosesser, enten innbyggeren ønsker å forholde seg til dem digitalt eller analogt."
Bortsett fra spørsmålet om digital ekskludering, er det andre viktige grunner til retten til et analogt liv.
Dette kommer tydelig frem i eksemplet med bruk av kontanter.
Richard Koller forklarer dette i Kla.TV-programmet: Ja - til det populære initiativet "Kontanter er frihet" :
Ingen anonymitet og ingen motstandsdyktighet i kriser uten kontanter!
"Kontanter er altså noe helt essensielt.
Det gir folk muligheten til å være frie, til å betale anonymt, til å være usporbare.
Men det er også svært viktig på grunn av krisene - i kriseresistensens navn, som
den sveitsiske nasjonalbanken kaller det.
Krisen er et øyeblikk da teknologien kanskje ikke er tilgjengelig.
Vi har ikke strøm, vi har ikke internett, og i slike situasjoner må befolkningen og økonomien kunne
fortsette å eksistere, og det kan bare skje med kontanter."
Katastrofale konsekvenser hvis kontantene forsvinner!
"Hvis Sveits skulle bli som Sverige eller Norge, hvor vi ikke lenger har kontanter, så kan vi faktisk se
fra disse landene hva slags situasjoner det ville skape.
I Sverige og Norge kan en angriper lamme strøm- eller internettinfrastrukturen i dag, og landet
vil være i kaos i løpet av fire til seks uker.
De to landene har nå innsett dette og forsøker derfor å bygge opp igjen kontanter."
Ingen besittelse uten kontanter!
"En forskjell som de færreste er klar over, er at kontanter er eiendom, og det er også min eiendom.
Hvis jeg har kontanter i hånden, så er det min eiendom.
Hvis jeg bare har tilgang til kontanter via mobiltelefonen eller penger via mobiltelefonen, så er det
bare tilgang til min eiendom. Det er ikke besittelse.
Den kan når som helst bli avbrutt på grunn av mangel på strøm eller internett.
Jeg er ikke lenger fri og kan ikke kjøpe noe, jeg kan ikke lenger bevege meg rundt, jeg
har ikke lenger tilgang til pengene mine."
Det ble klart at innbyggerne har mange fordeler ved å bruke kontanter.
Så hvorfor jobber alle på spreng for å avskaffe kontanter helt?
Flertallet av innbyggerne ønsker å kunne fortsette å betale med kontanter.
Hvem har da interesse av at kontanter avskaffes? Hvem har nytte av det?
En rekke pedagoger, finanseksperter og gravejournalister, deriblant Ernst Wolff , David Icke og James Corbett , har i
årevis advart mot innføringen av en digital sentralbankvaluta.
Farene ved en slik valuta er enorme.
Hvordan vil håndteringen av denne digitale valutaen se ut i praksis?
Alle ville bli tvunget til å ha en konto i sentralbanken.
Banken er dermed i stand til å kontrollere og kontrollere hver eneste transaksjon.
Banken kan også programmere hva som kan og ikke kan gjøres med disse pengene.
Det kan også være politisk styrt og fastsette at du bare kan kjøpe en viss mengde kjøtt per måned.
Dette, selvfølgelig, under påskudd av klimabeskyttelse.
Vi kan alle se for oss en rekke andre skrekkscenarioer for hvor mye makt og kontroll som kan utøves over denne digitale valutaen.
Enhver mening eller uønsket handling som ikke er i samsvar med myndighetene, for eksempel "falske uttalelser" i
offentligheten eller på sosiale medier, kan til en viss grad straffes gjennom økonomiske sanksjoner.
For mer informasjon om dette temaet, se David Ickes foredrag: "Exposing world tyranny and
its war strategy", som han holdt på den 20. AZK.
Gå ikke glipp av programmet av Ivo Sasek om temaet: "Cashless - dørhåndtaket til helvete (av Ivo Sasek)" .
Denne vil deretter bli sendt ut på nytt.
Kjære seere, kontroll, total overvåkning, innskrenkning av ytringsfriheten - det er det ingen av oss som ønsker.
Men du har fortsatt valget i dag om å komme med en veldig tydelig uttalelse mot dette.
Gjør ordtaket "Only cash is king" til ditt eget motto.
Betal kontant der det er mulig, og støtt butikker som fortsatt gir deg denne muligheten.
Unngå bevisst selvbetjente kasser og kasser der du bare kan betale via app.
Spør kritisk i butikker som bare tar imot kortbetaling, og gjør det klart at du ønsker å betale kontant!
Velg bevisst det analoge alternativet, og vær forberedt på å ta omveier! Det er verdt det.
Kort sagt: Vær den forandringen du ønsker å se i verden!