I budući da sam već primijetio 2003., sa SARS-CoV-1, 2005. s ptičjom gripom i 2009. sa svinjskom gripom,
svaki put smo bili prevareni, i uvijek od strane SZO-a.
Stalno govorite da ne postoje "horor virusi".
Da, postoje, u laboratoriju. Da. Možete ih stvoriti u laboratoriju. (...)
Ali kada ih pustite, nemaju šanse u prirodi. Nemaju šanse za razmnožavanje.
Virusi koji ubijaju ljude su samo glupi virusi.
Najbolji virusi su oni koje ni ne primjećujemo. Oni se najviše šire.
Ali ako se tada srušimo ili legnemo u krevet, ne možemo ih dalje širiti. Dakle, to
je... evolucijski gledano, to je prilično glupo.
Stoga se ne bojim virusa koji dolaze iz laboratorija.
Za mene je SZO institucija za pripremu insajderske trgovine.
Nakon svega što sam vidio i doživio s SZO-om, ne mogu to vidjeti drugačije.
Koriste ga ljudi koji žele širiti strah, i oni koji to već unaprijed znaju, koji zatim kupuju
dionice - stvaraju svoje valove, valove straha.
Na Svjetskom ekonomskom forumu također se hvale da su već prodrli u sve kabinete, da već imaju svoje ljude svugdje.
Ne samo u ministarstvima, već i u administraciji. I također u vladi.
A šefovi vlada su mnogi Mladi globalni lideri, koji praktički već... to je kao da se odvija tečaj obuke kadrova.
Ovo je ovaj bolesni svijet koji napreduje na patnji ljudi. Kad su ljudi u potrebi, plaćaju više.
I zato se stvaraju teškoće, pa plaćaju više. To je bolesno. I upravo se to događa.
Dragi gledatelji, vratimo se na početak 2020.
Mediji izvještavaju da postoji opasan virus koji se sada proširio svijetom.
U nekom trenutku, SZO je proglasio pandemiju i poduzete su mjere koje nitko nije mogao unaprijed zamisliti.
Jedan od prvih, ako ne i prvi, u njemačkom govornom području koji je prozreo takozvanu pandemiju koronavirusa i upozorio
nas na kasnije ubrizgavanje gena bio je dr. Wolfgang Wodarg.
Upozorio je javnost rano, prije nego što je bilo što od toga uopće bilo zamislivo za nas.
Drago nam je što danas možemo pozdraviti dr. Wodarga u ovom intervjuu.
Dr. Wodarg, dobrodošli na Kla.TV!
Hvala vam na interesu.
Nema na čemu. Dr. Wodarg, odakle vam ova pronicljiva predviđanja, čak i u ranim fazama ovih događaja?
Pa, to je oduvijek bio moj posao. Bio sam službenik javnog zdravstva i morao sam zaštititi stanovništvo od infekcija,
pa sam uvijek provjeravao podatke dostupne diljem svijeta.
Mogao sam pristupiti međunarodnim podacima jer sam također vodio centar za savjetovanje o putnoj medicini i znao
sam gdje se što događa i gdje je bilo izbijanja bolesti.
Mogao sam pristupiti međunarodnim podacima jer sam također vodio centar za savjetovanje o putnoj medicini i znao
sam gdje se što događa i gdje je bilo izbijanja bolesti.
I postojala je neskladnost između onoga što se iznenada pojavilo u medijima – ovog zastrašivanja – i
podataka Instituta Robert Koch, što je bilo kao i obično.
A onda sam pogledao u Kinu, gdje također imaju podatke, i tamo također nije bilo ništa za vidjeti. Sve se nije slagalo.
A budući da sam već primijetio 2003., sa SARS-1 , 2005. s ptičjom gripom i 2009. sa svinjskom gripom, da
smo svaki put bili prevareni, i uvijek od strane SZO-a.
Pa sam pomislio: Ne opet. To je u osnovi bila moja reakcija.
I nisam se baš htio miješati u početku, ali kada je postajalo sve hitnije i sve više i više...
onda sam progovorio i rekao: Ne, ne opet, to je laž.
I ljudi se ne bi trebali bojati. Ono što mi je uvijek najvažnije jest da ljudi ostanu prisebni i da
se ne boje, kako bi se onda mogli razumno ponašati.
I onda se to pretvorilo… pa, nekako sam bio ostavljen po strani, recimo to tako. Željeli su uplašiti ljude.
I bilo je vrlo realistično; moglo se primijetiti jesu li zaista uplašeni. Moglo se to vidjeti po tome nose li masku ili ne.
To je bio briljantan trik da se vidi jesu li ljudi poslušni ili ne.
A ako vidite da su ljudi poslušni, onda s njima možete učiniti bilo što.
Da, upravo ste spomenuli to, te panike oko virusa koje su se širile prije, ne znam, HIV, SARS i tako dalje, ptičja gripa...
Očito je da nisu bili u potpunosti uspješni u širenju te panike. Kako bismo to trebali procijeniti?
Da, sa SARS-om su samo testirali hoće li djelovati s koronavirusima, s PCR testom i svim tim stvarima.
Opet su ga nakratko zaustavili. Bilo je samo 8000 slučajeva u zemlji od 120 milijuna.
To je bilo jedan i pol puta više ljudi nego u Njemačkoj.
Napravili su PCR test na bolničkim odjelima i onda rekli: Oh, ovo je vrlo opasna infekcija, toliko je ljudi umrlo.
Ali kada provodite testove na intenzivnoj njezi: Mnogi ljudi uvijek umiru na intenzivnoj njezi.
To automatski rezultira višom stopom smrtnosti.
To mi je bilo očito, naravno, a onda se ništa nije dogodilo s ptičjom gripom, prodali su "Tamiflu" Državama.
A zatim izvršiti pritisak na vladu da to učini.
Gospodin Rumsfeld zaradio je mnogo novca tada. Prije toga je radio u Gilead Sciencesu, vlasniku –
nositelju patenta, koji je prodao patent Rocheu.
Imao je mnogo dionica tamo, i da, to je bilo trgovanje povlaštenim informacijama.
A svinjska gripa bila je još očitija.
To je bila razlika sa svinjskom gripom: U medijima su još uvijek postojala različita mišljenja.
Bilo je novinara koji su bili kritični i novinara koji su u to vjerovali, čak i tada. To je uzrokovalo sukob.
Stoga je zapravo primijenjeno samo 4 milijuna od 50 milijuna šprica koje je kupila
njemačka vlada. Čak su i liječnici bili skeptični.
Da. To je nešto iz čega smo naučili.
Pokušavali su to iznova i iznova; bilo je to kao niz vježbi.
Postojala je i priprema unutar medija, gdje su se sastali u Londonu na BBC-u ljeti 2019. i
dogovorili se da će zajedno spriječiti dezinformacije.
To znači da su se mediji zakleli da će svi govoriti istu stvar.
A medije su sada kupili isti ljudi koji su kasnije profitirali od onoga što se dogodilo.
To nije bio baš slučaj s prethodnim panikama oko virusa.
Nije bilo savršeno, ne.
U redu. Mislim, stalno govorite da ne postoje horor virusi.
Da, postoje. Postoje u laboratoriju. Da. Možete ih stvoriti u laboratoriju.
Možete čak sastaviti žirafu i lava i hijenu i sve vrste divljih životinja u laboratoriju. I isto možete učiniti s virusima.
Ali kada ih pustite, nemaju šanse u prirodi. Nemaju šanse za razmnožavanje.
Virusi koji ubijaju ljude su samo glupi virusi.
Najbolji virusi su oni koje čak ni ne primjećujemo. Oni se najlakše šire.
Ali ako se potom srušimo ili legnemo u krevet, ne možemo ih dalje širiti. Dakle, iz
evolucijske perspektive, to je prilično glupo.
Stoga se ne bojim virusa koji dolaze iz laboratorija.
Postoje i studije - u The Lancet postoji studija iz 2020., od 2000. do 2021. - koje su brojale laboratorijske nesreće.
I mislim da ih je bilo 16 ili 18 koji su se proširili iz laboratorija. Ali to su uvijek bile samo
male, lokalizirane epidemije, i uglavnom bakterije.
A onda postoje slučajevi povezani s laboratorijem, oko 200 takvih incidenata gdje je netko ozlijeđen.
Netočno pipetiranje ili nesreće u laboratoriju. Te se stvari događaju, ali ove stvarne epidemije koje su
nastale u laboratoriju i široko se proširile nisu se dogodile.
Dakle, u tim slučajevima nije došlo do daljnjeg prijenosa?
Ne, ne, ni ja ne mislim da je to moguće.
Ovi umjetni proizvodi nemaju šanse u prirodi.
Dr. Wodarg, kako ste znali da korona nije stvarno opasna?
Pa, još 2003. godine bio je SARS. To su bili koronavirusi.
Navodno su bili vrlo opasni, ali su onda brzo nestali.
Zašto? Gdje su bili cijelo to vrijeme?
Bili su beta koronavirusi. Nemaju li varijante?
Zar se ne šire po cijelom svijetu? Deset milijuna putnika svaki dan, diljem svijeta.
To znači da je bilo savršeno jasno da su beta koronavirusi uvijek prisutni, cijelo vrijeme.
I da se uvijek mogu otkriti PCR testom.
Svi imaju nešto zajedničko, i ako napravite PCR test koji otkrije što im je svima zajedničko, onda će biti
pozitivan. Uvijek, u svakom trenutku. Od 2003. do danas, uvijek.
Čudno, to nije učinjeno, iako su tada svi u Guangdongu znali da su to tako opasni virusi.
Tamo su pronašli stopu smrtnosti od devet posto, jer su testirali na intenzivnoj njezi. Ljudi tamo uvijek umiru – češće.
Ali zapravo, Institut Robert Koch, sve medicinske ustanove koje bi nas trebale zaštititi od takvih infekcija,
trebale su se usredotočiti na ovaj opasni koronavirus.
Uopće nije mjeren. Ne svih tih godina. Ignoriran je 20 godina.
I odjednom je bio tamo, onda je izašao na vidjelo. Bio je tamo cijelo vrijeme.
I iznenadili su nas ovim testom.
Evo što nam je pokazano: tamo gdje je test pozitivan, postoji vrlo opasan virus za koji se kaže da je
izašao na tržište samo u Wuhanu. Onda smo se svađali.
A onda se ispostavilo da je došao iz laboratorija. I onda su se ljudi godinu dana prepirali o tome
što je istina. To je bila distrakcija, ništa više.
Ovi laboratoriji za dobivanje funkcije – oni su u biti laboratoriji za oružje. I dobivaju novac iz obrambenog proračuna.
I kao što je tipično u industriji naoružanja: što opasnije oružje tvrdite da proizvodite, to više novca dobivate.
Morate imati opasnije oružje od neprijatelja.
I oni stječu (= regrutiraju, osvajaju), tj. novac za opasne laboratorijske konstrukcije.
I to je bilo zabranjeno u SAD-u, ali čini se da su SAD orkestrirale način da se to nastavi u inozemstvu.
Imamo te stvari u Gruziji, imamo ih u Ukrajini, imamo ih i u Wuhanu.
I imamo ove... ima takvih stvari i u Africi.
Ebola je, na primjer, najvjerojatnije nastala u takvom laboratoriju za dobivanje funkcije.
To je također bio konstrukt koji je uzrokovao iznenadnu pojavu ebole u Gvineji.
Točnije, vrsta ebole koja zapravo postoji samo u Kongu, 3000 kilometara udaljenom.
Ali 100 kilometara od ove epidemije u Gvineji, u Sijera Leoneu, nalazio se laboratorij, laboratorij za dobivanje funkcije, koji
se specijalizirao za hemoragijsku groznicu. Američka tvrtka.
Takve se stvari prepuštaju vanjskim suradnicima. Vojska to ne radi sama.
Umjesto toga, tamo se prijavljuju ljudi koji to mogu učiniti, koji se mogu petljati s mikrobima.
Prijave se, a zatim ih plaća Ministarstvo obrane.
I ovakve se stvari događaju diljem svijeta.
I ovo... ono što se dogodilo u Wuhanu, sigurno su imali malo HIV-a, malo SV40, i kombinirali su
sve vrste stvari kako bi to zvučalo vrlo opasno.
Mjesto cijepanja furina i sve te stvari. Već su postojali patenti za to, nekoliko godina prije.
A onda su nam predstavili ljude koji su navodno umrli od takvog virusa, koji su navodno bili bolesni.
A onda su napravili PCR testove koji su se pokazali pozitivnima.
To znači, s jedne strane, da su ubijali ljude netočnim liječenjem.
PCR-test je korišten za stvaranje iluzije da se virus širi, dok je u stvarnosti već bio posvuda.
Virus je otkriven samo tamo gdje je provedeno testiranje. I, naravno, ljudi su nastavili imati gripu.
Ali tri definicije koje je SZO dao za COVID-19 su: - Prvo, netko ima gripu i PCR test je bio pozitivan na koronaviruse.
- Drugo, netko nema gripu, potpuno je zdrav, ali PCR test je bio pozitivan.
- Treće, netko ima gripu i PCR test je bio negativan.
Ali su bili u kontaktu s nekim tko je imao pozitivan PCR test.
To znači da su sve tri verzije, sva tri prijavljena slučaja COVID-a, ovisila o PCR testu.
A ako, kako je sam njegov izumitelj primijetio, PCR test nije pouzdan za otkrivanje
specifične bolesti, jer on samo otkriva molekule.
A ako je dizajniran za otkrivanje molekula koje su oduvijek bile prisutne, onda se može lažirati bilo koji broj bolesti.
I ljudi koji su imali gripu, kao i uvijek, neki ljudi su imali tešku gripu, naravno.
Neki su također umrli od gripe, kao i obično, ali ne više nego u svakoj sezoni.
Kad bi im se napravio PCR test i on bi bio pozitivan, rekli bi: "Imao sam Covid!"
To ne znači ništa više od onoga što se meni dogodilo... Imao sam gripu, a moj PCR test na ove koronaviruse bio je pozitivan.
A gripa, moguće je bila gripa ili nešto drugo, parainfluenca... Da, postoji preko 100 virusa koji uzrokuju iste simptome.
Ali više nije bilo diferencijalne dijagnoze. "Imao sam Covid, nisam mogao osjetiti miris."
To je očito, ako imate gripu, koja oštećuje nosnu sluznicu, ne možete osjetiti miris. To je u svakom udžbeniku.
Najčešći uzrok anosmije, odnosno nemogućnosti osjećanja mirisa, je gripa. To je upala gornjih dišnih putova.
I sve je to bilo predstavljeno na takav način da je sve bilo usmjereno na nešto što nas je trebalo uplašiti.
Što bi nas trebalo navesti da primimo injekciju u znak solidarnosti.
A s injekcijom su koristili nešto što je također proizvedeno u laboratoriju. I bilo je otrovno, vrlo otrovno.
I ubrizgavali su to izravno u ljude.
Nije se širio virus, već bolesti koje su proizašle iz injekcije.
I tako je izumljen Long-Covid. I može se zaraditi mnogo novca njegovim istraživanjem.
Ali u svim tim istraživanjima Long Covida, ne pitaju jesu li ljudi primili injekciju,
koliko dugo nakon toga su se pojavili simptomi.
Sve se te stvari guraju u stranu. I svatko tko bi postavio ta pitanja ne bi dobio nikakvo financiranje istraživanja.
Dakle, toliko je jasno da smo lagali i prevareni, da je ovdje proveden masovni eksperiment,
eksperiment genetskog inženjeringa na cijeloj populaciji.
I podaci su tu. Znaju tko je primio koju seriju. Distribuirala ju je vojska.
Od početka 2021. do svibnja 2022. u Njemačkoj su distribuciju provodile njemačke oružane snage pod
izlikom da se mora održavati na minus 80 stupnjeva.
A onda, kao što sada znamo, uvode elektroničke kartone pacijenata.
To znači da liječnici moraju digitalizirati sve što im je potrebno za dokumentiranje o vama.
Kada ste kod liječnika, liječnik mora sve pravilno zapisati.
Vaša medicinska dokumentacija, laboratorijski nalazi, otpusno izvješće iz bolnice – sve je to digitalizirano i
pohranjeno. Uključujući i sve lijekove koji su vam propisani.
I te podatke obrađuju privatne tvrtke, pseudonimizirano, kažu, ali to je nemoguće.
S toliko različitih čimbenika, ne možete usporediti ove podatke - s umjetnom inteligencijom možete identificirati liječnika
i, naravno, pacijenta. Dakle, ne možete ih anonimizirati.
A to znači da ljudi koji su organizirali ove injekcije otrova točno znaju tko je primio koju injekciju.
I sada će saznati je li injekcija djelovala i koliko je bila učinkovita.
To je RNA tehnologija. Žele je koristiti za sve vrste infekcija, za sve vrste injekcija i cijepljenja protiv
dječjih bolesti. A to je nešto što smatram izuzetno rizičnim.
Zato danas ne bih cijepio svoju djecu, jer ne vjerujem ovoj industriji.
Isto je bilo i u prošlosti; bilo je takvih prijevarnih praksi unutar industrije.
Ali danas više ne mogu vjerovati ni Institutu Paul Ehrlich, upravo toj instituciji koja bi trebala promatrati, koja bi trebala
testirati, koja bi trebala štititi stanovništvo od takvih stvari.
Ne mogu ni to učiniti. Kako bih trebao izložiti svoju djecu takvim injekcijama?
Upravo ste kratko spomenuli medije, koji, pod navodnicima, nisu baš funkcionirali kako treba prije korone.
Kakva su bila vaša iskustva s medijima nakon što ste, recimo, počeli izražavati kritičke stavove o koroni?
Da, bio sam iznenađen. Uvijek sam imao dobre kontakte s mnogim novinarima kroz svoj prethodni rad.
I naravno, potrudio sam se - napisao sam esej, kritički esej, tekst na cijeloj stranici, dugačak, gdje sam sve sastavio.
Uradio sam to u veljači ; počeo sam raditi na tome početkom veljače i bilo je gotovo sredinom veljače.
Zatim sam ga pokušao prodati ili proslijediti dalje.
"Süddeutsche", "taz", "CORRECTIV" i tako dalje – drugim riječima, mnogo njih s kojima sam oduvijek bio u kontaktu.
I na početku su mi… – novinari "Berliner Tagesspiegela" koje sam poznavao rekli: "Oh, kakav zanimljiv članak."
A onda su uzeli esej i nazvali dan kasnije i rekli: "Žao mi je, ali kuća ga ne želi." Bez
navođenja razloga. I to me stvarno iznenadilo.
I onda me "frontal21" slučajno opet nazvao i pozvao.
Eto me 10. ožujka ili otprilike tada – mora da je bilo tada – ponovno sam bio u eteru i rekao sam ono što mislim… da
ne mislim da je to baš toliko opasno, da je to samo gripa i da vi očito izazivate paniku. I opet izazivate paniku.
I to je bilo emitirano, s... to je očito bio cijeli program. Mnogi su to također vidjeli.
Nakon toga sam imao još jedan razgovor u studijima ZDF-a:
"Sesija pitanja i odgovora". Ljudi su mogli postavljati pitanja, a ja sam ih odgovarao. I sve je kasnije bilo
dostupno online; sve ste to mogli gledati na kanalu ZDF.
Ali to je vrlo brzo bilo isključeno, ponovno uklonjeno.
I novinarka koja me je tamo pozvala, mislim da je tada upala u popriličnu nevolju.
Barem sam mogao vidjeti da je bila u vrlo teškoj situaciji. Bilo je to greškom.
U redu, to je bio početak cijele priče, da.
Još jedno pitanje: U svom predavanju opisujete ove globalne strukture kao parazitske.
I spomenuli ste da postoji šest ili sedam trikova koje ti paraziti koriste.
Kako sve to funkcionira? Tko je pokrenuo te sheme i tko, recimo, sada profitira od svega ovoga?
Pa, ne želim koristiti te otrcane izraze poput kapitalista i svega toga.
Sistemski aspekt mi je važan. I Grci su to zapravo vrlo dobro definirali.
Grci su također iskusili da postoje ljudi, kao što ih uvijek ima, koji pokušavaju živjeti na tuđi račun.
Pokušavaju iskorištavati i opljačkati druge ljude.
A onda imaju još više novca, a onda mogu unajmiti plaćenike, a onda mogu zgrnuti mnogo toga.
Grade dvorce. To se događalo iznova i iznova u srednjem vijeku.
Onaj s najviše plaćenika bio je najbogatiji; mogao je uzeti sve od drugih.
A Grci su takve ljude nazivali parazitima.
A onda su izmislili antiparazitski lijek zvan demokracija.
Time su pokušali stvoriti pravila i zakone u prostorima gdje su se organizirali, u gradovima, u malim
zajednicama; svi su bili uključeni u donošenje pravila.
I nije bilo kralja ili osobe koja je imala više prava od drugih; o tome su glasali demokratski.
To su bila pravila po kojima su živjeli. A ako bi netko prekršio pravila, pokušali bi ih se riješiti. To nisu tolerirali.
A to je nešto što možete učiniti samo u jasno uređenim prostorima.
To je moguće samo ako imate pregled svih uključenih. A to znači na državnoj, općinskoj i lokalnoj razini.
Danas je to moguće u puno većem opsegu jer imamo potpuno drugačija komunikacijska sredstva.
Međutim, ako ne vidimo kroz komunikacijska sredstva koja se zloupotrebljavaju, ako se zloupotrebljavaju
i da nas dezinformiraju, onda nam nisu od koristi.
Dakle, moramo biti u stanju vjerovati, i to s pravom.
A preduvjet je da nam je transparentno što se radi s našom moći – moći odozdo – što se tamo događa. To je preduvjet.
Ti ljudi, rekao bih, koje nazivate parazitima. Tko su oni?
Tko je to u pozadini? Kamo gledate?
Nikada ne bih nekoga nazvao parazitom.
Grci takve ljude nazivaju - nekad su takve ljude tako nazivali. I smatram tu sliku vrlo upečatljivom.
I mislim, ovih dana se puno priča o antiparaziticima.
Ali ljudi uvijek misle na ivermektin, a ne na demokraciju. I zato ovo malo provociram.
Ali naravno, postoje ljudi koji profitiraju od svega ovoga.
Kennedy je jednom održao sjajan govor u kojem je spomenuo rat u Ukrajini.
A onda je objasnio da su svugdje u kupnji zemljišta uključeni Cargill, Monsanto i DuPont,
velike poljoprivredne tvrtke. A tko ih posjeduje?
Investitori. To su BlackRock i velike investicijske tvrtke, koje također igraju raspodijeljenu ulogu, tako da nije
uključena samo jedna osoba, već nekoliko njih. Ali oni razmjenjuju informacije. Sklapaju poslove.
Novcem danas možete kupiti moć. Možete osnovati političke stranke.
Danas, na primjer, ako imate puno novca, jednostavno stvorite novu stranku.
Puno novca. Mediji ga kupuju. Zatim imaju zgodnog kandidata, zgodnog mladog muškarca.
Ženu – to još nisu često radili, ali uglavnom su to muškarci koji ostavljaju dobar dojam, vrlo su
elokventni, a onda ih se gura na vrh kao kandidate.
I tako je Francuska dobila predsjednika. Nitko nije poznavao stranku, nitko nije poznavao kandidata, odjednom
je postao šef države. To se danas može učiniti novcem.
Na Svjetskom ekonomskom forumu hvale se da su se već infiltrirali u sve kabinete, da imaju svoje ljude svugdje.
Ne samo u ministarstvima, već i u administraciji. I u vladi također.
A mnogi šefovi vlada su Mladi globalni lideri, koji su praktički već... to je kao program obuke za rukovoditelje.
To je vrlo pametno. Jer ako želim podmititi, ako želim utjecati na društvo i njegove institucije
novcem, onda je najjeftinije podmititi najviše dužnosnike.
Ako kupim najviše dužnosnike, onda više ne moram podmićivati ​​državne službenike.
Ako imam ministra-predsjednika, šefa vlade, koji odlučuje koji će ministri postati, a koga će smijeniti,
onda praktički imam cijelu strukturu u svojim rukama.
Naravno, to se ne smije primijetiti. Zato moram kupiti i medije.
To vodi do mog sljedećeg pitanja.
Tko od ovoga ima koristi i kako je sve ovo uopće moguće?
Ako razmislite o cijeloj obradi Corone koja bi se trebala odvijati.
Upravo ste rekli političari, koji su u biti već uključeni u cijelu stvar. To je primjetno i kod pravosuđa i svega ostalog.
Koliko su svi ti ljudi blisko povezani?
I koja pitanja, po vašem mišljenju, moramo stalno postavljati da bismo došli do dna ovih stvari?
Da, ovo obračunavanje koje nam se sada predstavlja pomalo me podsjeća na obračunavanje s tim
zločinima u Njemačkoj prije kraja Drugog svjetskog rata.
Održali su Nürnberški proces. Provođeni su ljudski eksperimenti, ljudima su činjene strašne stvari, milijuni su ubijeni.
A onda su ljudi obješeni. Ta suđenja su bila poput predstave, način da se kaže: "Sada su se obračunali s tim."
Ali nacisti koji su bili tamo kasnije su postali predsjednici liječničkog udruženja, dekani medicinskog fakulteta.
Bili su mi učitelji u školi. Svi su još uvijek bili tamo. Toliko o obračunavanju s tim.
Ovakva izvedba ne doprinosi rješavanju ovog zločina.
Možda će neki ljudi postati promišljeni i više se neće usuditi tako razmišljati, ili će možda čak nešto naučiti. Moguće je.
Ali obračun se zapravo mora dogoditi tamo gdje se nepravda dogodila.
To znači da ako su se liječnici obogatili trujući ljude ovom injekcijom, za koju su trebali znati da je otrovna, da je
to genetska modifikacija čiji su učinci potpuno nepoznati.
A ako su je ubrizgali svojim pacijentima stotine puta, onda je to stvarno nespojivo sa savješću liječnika.
A liječnici koji su štitili svoje pacijente, koji su pokušali to izbjeći i ne sudjelovati, sada su na suđenju.
Ali ne i ljudi koji su naštetili svojim pacijentima injekcijom. Njima se ne sudi. To je očito problematično.
A onda se morate zapitati, koji su standardi sudova? Na čemu temelje svoje odluke?
I doista postoji znanje koje se može koristiti.
Postoje upozorenja. Postoji visoki dužnosnik u Pentagonu, također odgovoran za zdravlje i sigurnost te
zdravlje vojnika, koji je rekao, ne, ovo je vrlo opasna stvar.
Ovo je objavljeno. Dakle, u osnovi svi to znaju, ili bolje rečeno, svi to mogu znati.
I da, istraga se mora provesti tamo gdje se dogodilo. To znači da se pacijenti trebaju okupiti i otići svojim liječnicima.
Ne kao pojedinac. Liječnik kaže, hajde, izađite van, nemam vremena.
Mora biti moguće pozvati ih na odgovornost. Baš tamo gdje živim.
I odjel javnog zdravstva također. Zašto ste to učinili? Objasnite nam.
Tada se mogu ispričati, ako imaju sreće, ako želimo nastaviti mirno živjeti zajedno.
Ako su to učinili samo zato što su bili u iskušenju, to je drugačije nego da su profitirali
od toga i zapravo znali da rade nešto krivo.
Potpuno varira. Svako bih drugačije procijenio.
Neki trebaju ići na sud, a drugi se trebaju ispričati i pokušati pomoći da se nešto takvo više nikada ne
Da, mislim da je problem u ovoj priči što su svi jednostavno dio sustava do neke mjere.
Rekao bih da su svi imali koristi od toga, do neke mjere. Posao je bio dobro plaćen.
Mnogi. I zato je pristup bockanja na samom mjestu gdje se dogodila nepravda jedan pristup, da.
Da, mnogi stariji ljudi koji su patili zbog ove PCR prijevare, njegovatelji su morali biti testirani, a ako su
bili pozitivni, bili su u karanteni, a zatim su nestali.
Starije osobe bile su same i upućene su u bolnicu jer je bilo premalo osoblja, a u bolnici su bile nepravilno tretirane.
I toliko je starijih ljudi umrlo u Njemačkoj od 1. listopada 2020. nadalje; među starijim osobama bio je i do 30 posto veći
mortalitet. I to je bilo... ubili su baku. Da, da i nas uplaše.
I svi su nosili masku i time pokazali svoju poslušnost.
To je bilo vrlo depresivno. Za mene je bilo nepodnošljivo.
Kako vidite ulogu SZO-a i, prije svega, Big Pharme u cijelom ovom scenariju?
SZO je preuzet početkom ovog stoljeća, ili neposredno prije.
Prije je bio malo bolestan, nije imao novca. A onda je u Davosu odlučeno da se Gro Harlem Brundtland tamo postavi.
Kao glavna direktorica, premijerka Norveške. A onda se u Davosu vratila kao čelnica i pozvala
industriju da učini više za zdravstvo i da da novac SZO-u.
I učinili su to. 86% sredstava koja SZO sada ima je namjenski namijenjeno.
Netko tko dobrovoljno daje novac sigurno kaže za što je. To nije nešto što ih ne zanima.
Dakle, ako daju novac, mogu reći: "Želio bih da provedete ovaj projekt."
A mogu i poslati svoje stručnjake u odbore.
To znači da je ova organizacija, SZO, korumpirana organizacija. Kontroliraju je vanjski interesi.
I vidjeli smo kakav su cirkus napravili, kako su nas prevarili s ptičjom gripom, natjeravši nas da kupimo Tamiflu.
Gospodin Stöhr, bio je tamo šef; kasnije je otišao ravno u Novartis, proizvođača cjepiva.
A sada je navodno na drugoj strani. Sad je kritičan.
Ali posjetio sam ga u Ženevi tada tijekom ptičje gripe. I on mi je jednostavno dao
Roche CD i rekao da Tamiflu pomaže. Protiv čega?
Gotovo nikoga nije bilo, uopće nije bilo ptičje gripe. Nije postojala.
A svinjska gripa bila je potpuno ista. Bila je čak i gora.
Sto zemalja naručilo je cjepiva. A kada je SZO proglasio pandemiju, ugovori su stupili na snagu i morali su ih prihvatiti.
SZO je bio efektivno okidač. I to je očito vrlo praktično kada imate SZO pod svojom kontrolom.
A sa svinjskom gripom, nije bilo apsolutno nikakvog znaka; bila je to najblaža gripa u desetljećima.
A SZO je jednostavno promijenio definiciju, jer su svi uložili. I to se moralo isplatiti.
Dakle, SZO je jednostavno uklonio iz definicije. Pandemija je također pandemija ako nitko ne
umre. Čak i ako se ljudi ne razbole ozbiljno.
Uvijek je pandemija kada se novi virus proširi svijetom, iznenada, u nekoliko zemalja.
I to se događa stalno. Uostalom, prevoze 10 milijuna putnika.
Sada znamo sve viruse koji postoje u svijetu.
Svi su se prilično pomiješali. A onda, naravno, razvijemo imunitet na njih.
I to primjećujemo samo ako smo oslabljeni.
Dakle, to je ogroman stroj za prijevaru. A SZO, ako im platite, to se isplati. Generiraju dobar povrat.
Jer to uvijek možete vidjeti u financijskom tisku. Šire strah od bolesti.
I umjesto da šire strah od bolesti, ljudi kupuju dionice ove tvrtke, za koju znaju da ima
nešto u pripremi za borbu protiv ove bolesti.
To znači da SZO može, na zapovijed – izbor - odrediti što već postoji za koje patogene ili gdje industrija već nešto nudi.
A onda morate platiti. A onda šire strah. A onda možete unaprijed kupiti dionice.
Za mene je SZO institucija za pripremu povlaštenog trgovanja.
Nakon svega što sam vidio i doživio sa SZO-om, ne mogu to shvatiti ni na koji drugi način.
Koriste ga ljudi koji žele širiti strah, i to čine - ljudi koji to već unaprijed znaju, a zatim
kupuju dionice - stvaraju svoje valove, valove straha.
I to se može vidjeti; valna kretanja mogu se više puta promatrati u zapisu burze.
Ako želim znati nešto o epidemiološkoj situaciji ili o tome što bi nam moglo prijetiti u
budućnosti, jednostavno pogledam u burzovne vijesti.
To govori više od biltena SZO-a. Tužno, ali istinito.
Ali ako znamo da nas je toliko često varala, onda moramo napustiti trgovinu.
On nam je potpuno nebitan. Uopće nas ne štiti.
Znamo da u Švicarskoj, Austriji ili bilo kojoj njemačkoj državi savršeno dobro znamo da
zdravstvene vlasti znaju dolazi li nešto ili ne.
Zdravstveni odjel može nazvati bolnicu. Ima li ih više ili manje? Imaju vrlo dobar pregled.
Ne morate čekati da netko u SZO-u kaže da će se nešto dogoditi.
Nemaju pojma što dolazi. Odakle?
Ali oni znaju samo ono što im se kaže.
I to sada rade, prikupljaju podatke iz cijelog svijeta.
I tko god ima podatke zna kako prevariti ljude, zna gdje širiti strah, gdje obavljati
više posla. Podaci su moć. To je čisti novac.
A sada, pod krinkom zaštite javnog zdravlja, prikupljaju naše podatke. S kim smo bili u kontaktu.
To zovu praćenjem kontakata.
Sve te stvari. Sada imaju i One Health. To znači da je vrijeme, čak i hrana, sve
povezano sa zdravljem. Za to im trebaju svi podaci.
Više ne možete ni kokoši držati privatno. To bi moglo biti opasno.
Već sam svezao šalove oko svojih pilića kako ne bi dobili ptičju gripu.
I? Je li pomoglo? Da.
A onda cijela ova priča o ptičjoj gripi, gdje su odjednom pronašli viruse ptičje gripe na vimenu krave PCR testom.
Za mene je to sada ptičja gripa, kravlja gripa, mačja gripa, mišja gripa.
Jer su te viruse pronašli posvuda PCR testom.
Samo se ismijavam. Ismijavam se zbog ovoga. Smiješno je što rade.
I mislim da je to razlog zašto su imali ovu stvar s SZO-om; više nije baš popularno. Trump je također otišao.
Sada imaju nove stvari kojima nas mogu plašiti. Pretilost je stvarno opasna.
Postoje te šprice. Vlada ih apsolutno mora kupiti; ne možete dopustiti da ljudi eksplodiraju.
Država ih mora otkupiti, staviti ih na raspolaganje ljudima, a onda će zalihe rasti. To je bio Novo Nordisk.
Ili sada priča o raku, gdje je Allison govorila i rekla: "Sada pronalazimo stanice raka u krvi PCR testom.
A zatim ih sekvenciramo i onda proizvodimo cjepivo unutar 48 sati.
To jest, mi ga zapravo ne proizvodimo, ali sekvenciramo vaše stanice i damo vam injekciju RNA, a zatim
vi proizvodite cjepivo protiv vlastitih stanica raka.
A onda dobijete rak nakon što ste primili injekciju RNA.
Ali to je toliko apsurdno jer svaki od nas svakodnevno stvara tisuće stanica raka, ali naš imunološki
sustav ih prepoznaje i eliminira. I sada nas time plaše.
A ako daju liječnicima puno novca da na nama provedu ovaj test, da nas uvjere u to, onda će svaki liječnik koji želi
zaraditi na tome početi širiti strah: "Imam ovaj test za rak.
Mogao bih ga napraviti, malo je skup, ali je prilagođen vama, a onda imam cjepivo protiv njega."
A onda daju 300 dolara. I onda su svi sretni.
Onda su opet zaradili na strahu, i jedino što moramo učiniti jest pravovremeno educirati
ljude kako ne bi nasjedali na ove gluposti.
A Trump je rekao: "Da, to je sjajna stvar, dat ću 100 milijardi. To je za razvoj."
Pitam se zašto Kennedy nije ništa rekao o tome? Nema komentara.
Da. Naslov vašeg predavanja je »Svijet je bolestan. Kako netko može biti zdrav?«
Možda biste mogli ukratko ponuditi neka rješenja u dvije ili tri rečenice.
Svijet je bolestan i zato što cijela medicinska industrija živi od toga da može liječiti što više bolesti.
To znači da su liječnici sretni kada su im ordinacije pune.
Farmaceutska industrija je sretna kada može prodati puno skupih lijekova.
Bolnice su sretne kada su pune i mogu naplatiti puno dijagnoza.
To znači da postoji cijela industrija koja napreduje na ljudima koji se razboljevaju.
I sretni su što mogu zaraditi novac. To je bolesno.
Liječnici bi zapravo trebali biti plaćeni da spriječe pacijente da se razbole.
Da. I to je moguće. To se može učiniti.
U odjelu za javno – zato sam tamo išao - primam plaću i brinem se da se ljudi ne razbole.
U državnim zdravstvenim sustavima, kao što je u Švedskoj, postoji regionalni proračun i ako se usredotoče na
prevenciju, štede novac ako ljudi ne moraju ići u bolnicu.
Osiguravaju dobru ambulantnu skrb, da medicinske službe i liječnici surađuju kao tim.
Poznaju svoje pacijente; znaju kamo otići na vrijeme kako bi spriječili probleme, a zatim izbjegavaju boravak u bolnici.
Oni imaju samo upola manje bolničkih kreveta od nas i ne trebaju ih toliko.
Mogu pružiti bolju skrb ljudima kod kuće. A to štedi novac.
I zdravije je. I nije ugodno za ljude biti u bolnici, posebno za starije osobe.
Čak i na intenzivnoj njezi, to je bijeda kad to vidite.
Strah u očima pacijenata, u tom nepoznatom okruženju, puno bi radije bili kod kuće i primali dobru njegu.
I mislim da im i to dugujemo. I zato se moramo potruditi.
Ovo je ovaj bolesni svijet koji napreduje na patnji ljudi. Kad su ljudi u potrebi, plaćaju više.
I zato stvaraju teškoće, pa plaćaju više. To je bolesno.
I upravo se to događa. I pitanje je, kako možete biti zdravi u toj situaciji?
Organiziranjem stvari koje možemo sami učiniti, organiziranjem samih stvari, osiguravamo da ovi paraziti koji iskorištavaju
naše potrebe nemaju šanse, već se brinemo jedni o drugima.
To nije uvijek lako. Zahtijeva trud, a ponekad je i zamorno. Uostalom, ne volite uvijek svoje susjede.
Ali ipak, dobar je osjećaj kada shvatite da živite u zajednici koja se međusobno podržava.
I to se može organizirati. Možete to organizirati kada se brinete za starije osobe.
Možete to organizirati kada odgajate djecu, barem do puberteta. Moguće je.
I ne trebaju nam ove obrazovne ustanove, ove škole, gdje državno certificirani učitelji provode
državno propisane nastavne planove i programe.
I praktički odgajaju ljude da budu poslušni građani, kako bi kasnije radili sve što vlada kaže.
Oni trebaju biti drski, djeca trebaju biti kreativna.
Trebala bi smišljati ideje. Trebala bi sama istraživati svijet.
Moramo im dati slobodu da ostanu znatiželjna i da uče.
Trebaju nam ljudi koji mogu pronaći nove putove i koji ne slijede staze koje su im zacrtane nastavnim programima.
I jade se ako skrenu s te staze – onda dobiju lošu ocjenu, onda nemaju šanse u životu, a to je jednostavno manjkav sustav.
To je sustav osmišljen da prisili ljude na poslušnost.
I kad sam to čuo, kad sam čuo da ministri traže, sad kad ljudi poštuju distancu, maske i sve tako... traže solidarnost.
Solidarnost je nešto što dolazi iz srca, nešto što ima veze s ljubavlju, a ne s poslušnošću.
Zloupotrijebili su riječ 'solidarnost' da znači poslušnost.
I po maskama su mogli reći tko je bio poslušan, a tko nije.
To je bilo prilično zastrašujuće.
Da. To nas vraća na temu straha, koju ste ranije spomenuli.
Da, bili su uplašeni da se povinuju. I moglo se vidjeti da je to djelovalo.
Dr. Wodarg, hvala vam puno što ste ovdje. Da, slobodno. Hvala vam puno na intervjuu.
Hvala vam na interesu. I želim vam sve najbolje u budućnosti. Hvala.