Historian opetus: Ei jakoa!
Sosiaalipsykologi, professori Harald Welzer selittää kirjassaan "Täter: Wie aus ganz normalen Menschen
Massenmörder werden" mekanismia, joka johti syrjäytymiseen ja kansanmurhaan kolmannessa valtakunnassa.
Tämän ohjelman tarkoituksena ei ole pelotella tai suhteuttaa menneitä rikoksia.
Sen pitäisi toimia herätyksenä, jotta ajan merkit tunnistetaan ja toimitaan sen mukaisesti, jotta historia ei toista itseään.
(1.) Aluksi yleisesti hyväksytyt arvot ja sosiaaliset normit menettävät pätevyytensä pienin askelin.
(2.) Ideologiselta ja poliittiselta kannalta nämä yksittäiset toimet vaikuttavat harmittomilta tai jopa välttämättömiltä.
Tällä tavoin pieni joukko ihmisiä jää yhä enemmän sosiaalisen elämän ulkopuolelle.
(3.) Enemmistö pitää itseään yhä enemmän yksinvaltijana ja pitää vähemmistöryhmää tai sen jäseniä uhkana
enemmistöyhteiskunnan hyvinvoinnille ja olemassaololle.
(4.) Koska silloin vaikuttaa loogiselta neutralisoida tämä uhkaavaksi koettu vähemmistö.
(5.) Professori Welzerin mukaan kaikkia historiallisesti tunnettuja tuhoamisprosesseja edelsi uhkaavan ryhmän määrittely.
(6.) Moraalisesti oikeutetuista, tavallisista ihmisistä tulee rikoksentekijöitä.
Tämän jälkeen vähemmistön sosiaalinen, psykologinen, aineellinen ja oikeudellinen väheksyntä ja syrjintä kiihtyvät.
Kelvollisten arvojen menetys
Coronavirus-kriisin aikana aiemmin voimassa olleet normit ovat nopeasti väistyneet "uuden normaaliuden" tieltä:
Ihminen, joka on syvästi sosiaalinen olento, pakotetaan eristyksiin poliittisesti määrättyjen toimenpiteiden avulla.
Kun hänet jätetään omiin oloihinsa, hän menettää kosketuksen sosiaaliseen ympäristöönsä.
Hänen ajatuksensa ja toimintansa muuttuvat väistämättä yhä itsekeskeisemmiksi.
Sosiologit puhuvat tässä yhteydessä "atomisoitumisesta" eli yksilöiden eristämisestä.
Yhteiskunta, joka koostuu tällaisista eristäytyneistä yksilöistä, on kuitenkin vakavasti heikentynyt, ja se muodostaa
ihanteellisen kasvualustan suvaitsemattomuudelle, syyllistämiselle, jakautumiselle ja manipuloinnille.
Jotkut ihmiset tuntevat itsensä liian avuttomiksi ja voimattomiksi ryhtyäkseen toimiin näitä väärinkäytöksiä vastaan.
Tämä vaikuttaa miljardeihin ihmisiin kaikkialla maailmassa, jotka eivät pysty paljastamaan
tätä ei-toivottua kehitystä ja vastustamaan sitä.
Pelko manipuloinnin välineenä
Neurobiologi Gerald Hütherin kaltaiset tutkijat katsovat, että pelolla on keskeinen rooli nykyisissä tapahtumissa:
Kun uhka on jatkuvasti esillä, ihmisiä on helpointa manipuloida.
Psykiatri Raphael Bonelli viittaa myös pelkoon totalitaaristen järjestelmien hallinnan välineenä, kuten tiedämme jo historiasta.
Hän korostaa, että pelosta johtuvien seuraajien ongelma on valtava.
Menneisyydessä tapahtuneita rikoksia ei olisi voitu tehdä, jos ei olisi ollut niin paljon apureita.
Historioitsija ja rauhantutkija tohtori Daniele Ganser selittää luennoillaan, miten ihmisiä pelotellaan,
manipuloidaan ja jaetaan toistuvasti saman kaavan mukaan.
Yksi ryhmä julistetaan alempiarvoiseksi ja toinen yllytetään sitä vastaan.
Silloin askel vainoon, pidätykseen ja jopa tuhoamiseen ei ole kaukana.
Pelko sairastuttaa. Pelko tekee meistä pahoja. Pelko tuhoaa totuuden ja vääristää todellisuutta.
Pelko estää järkevän käyttäytymisen ja loukkaa ihmisarvoa. Pelko tekee valheista uskottavia.
Ja pelko on ennen kaikkea tehokkain tapa tehdä ihmiset riippuvaisiksi.
Jos tunnistamme nyt ajan merkit niin selvästi, on varmasti kiireellistä, ettemme enää anna itsemme eristäytyä
ja jakautua, vaan näemme itsemme jälleen ihmisperheenä, kuten Daniele Ganser toistuvasti korostaa:
"Me kaikki kuulumme ihmisperheeseen! Älkää salliko jakautumista!"