Hvorfor intet WLAN.
10-Hertz-rytmen fra et WLAN-hotspot aktiverer binyrerne, og det er det fatale.
I begyndelsen får man indtryk af, at jeg har mere energi.
Dette WLAN kan ikke være et problem.
Hvorfor har du mere energi?
Fordi der frigives mere adrenalin og kortisol.
Adrenalin er det powerhormon, der virkelig giver dig styrke.
Så mange skoler har indset, at i det øjeblik de sætter WLAN op, er aggressionstærsklen blevet langt højere.
Meget mere aggression blandt børnene, ikke mere forståelse for hinanden.
Og så kommer problemet, som er varigheden.
Man bemærker det efter to, tre, måske fem år, når binyrerne er konstant aktiverede, og så sutter det en gang.
Og så er udmattelse resultatet.
Først 2G, 3G, 4G og nu 5G-mobiltelefonteknologi.
Størstedelen af befolkningen er nu blevet bevidst om, at kortbølget stråling fra antenner er sundhedsskadelig.
Men hvad med selvinstalleret Wi-Fi i hjemmet eller Wi-Fi på skoler, som vores skolebørn uundgåeligt bliver udsat for?
Forældrerådet og Wolfhalden-skolen i kantonen Appenzell i Schweiz har taget dette spørgsmål op og inviteret hr.
Dominik Rollé arbejdede i flere år som gymnasielærer og senere i forskellige kreative erhverv.
I dag driver han en af de mest omfattende vejlederuddannelser i Schweiz.
I dette foredrag viser han, hvordan WLAN kan skade cellen helt ind til kernen.
Det resulterer i udmattelse, svaghed og en øget modtagelighed for sygdom.
Lyt til denne underholdende, praksisorienterede præsentation. Det er det hele værd.
Godaften, alle sammen. Jeg er lidt distraheret, men jeg synes, det er godt, at I har fundet vej til dette spændende emne.
Når det drejer sig om elektricitet, er der tale om spænding.
Og det er det, jeg håber, jeg kan formidle med de slides, jeg har forberedt til dig.
Så er WLAN i skolen uproblematisk eller tvivlsomt?
Og jeg vil gerne starte med en rundspørge, så vi kan få en idé om, hvem der er i lokalet, og hvordan det er fordelt.
Det første spørgsmål er, om WLAN er sikkert?
Så hvis I siger ja, vil jeg gerne have en håndsoprækning. Så vi kan fordele det lidt.
Det kan være et tydeligt håndsignal. Jeg kan ikke se en hånd.
Ah, ja, en. Tak, fordi du havde modet til at bryde isen.
Og så det andet spørgsmål. WLAN er vel OK?
Hvem ville række hånden op der?
Det her er ja, vi har en hånd, en halv hånd der, to en halv, det er godt.
Tredje spørgsmål: WLAN giver mig symptomer.
Det er jeg nysgerrig på. Hvem har det indtryk?
Åh, det er det store flertal. Det ville jeg ikke have troet nu.
Hvad hvis vi går endnu længere? Vi har WLAN derhjemme.
Ja, det er også et flertal. Lidt over halvdelen.
Og det sidste spørgsmål er, om WLAN også virker om natten?
Der er færre af dem. Så nogle slukker den, bruger den ikke om natten eller tænder den kun, når de skal bruge den.
Og jeg tror, det vil stå klart efter foredraget, hvis du kan komme ind til sagens kerne. Ja, okay.
Jeg vil gerne kort fortælle om mit første møde med WLAN. Jeg tror, det var i 2002.
Jeg blev inviteret til en elektrosmog-kongres bare for at se, hvilke emner der blev diskuteret der.
Og ligesom dig nu sad jeg i auditoriet og fik det værre og værre. Det har jeg aldrig oplevet før.
Og jeg havde lige købt et elektrosmog-måleapparat til højfrekvens og havde det tilfældigvis i min taske.
Så tog jeg enheden ud. Det var ikke det, det er en efterfølger.
Og så blev jeg forbløffet over at se, at der var et apparat over mig i nærheden af mit sæde, som målte en rytme på 10 Hertz.
Så den fyrede et staccato af som et maskingevær.
Og så tænkte jeg, okay. Nu ved jeg, hvad WLAN er. Jeg har læst om det, men jeg har ikke mærket det endnu.
Og på denne elektrosmog-kongres kunne jeg mærke det.
Og her kommer den forbløffende observation. Derefter gik jeg hjem.
Og det, jeg lagde mærke til, var, at hver gang jeg lukkede øjnene, kom der et
stroboskopglimt, som på et diskotek, i samme staccato.
Dadadadadada, lyset er blevet tændt og slukket.
Min hjerne overtog rytmen og blev ved med at gentage den i mere end en halv time - selv om jeg var i naturen, allerede udenfor.
Det var det første fantastiske møde for mig.
Det betyder, at en rytme fra et apparat er kommet ind i mine hjernebølger.
Jeg havde omkring en halv time, før jeg ikke længere havde disse lyseffekter.
Jeg vidste ikke, om det stadig ville have været muligt at måle den, hjernebølgen, for jeg havde ikke foretaget en sådan måling.
Så lad os se på, hvad WLAN egentlig er. Jeg ved ikke, om alle er enige om dette.
Når computere, laptops, tablets og smartphones skal forbindes til internettet, sker det i mange tilfælde ved hjælp af et WLAN.
Det er en trådløs teknologi, så vi behøver ikke at tilslutte et kabel.
Det tekniske fremskridt er, at du ikke behøver at tilslutte den. Det er det, vi har her.
Men der er nu flere og flere enheder, der har indbygget WLAN.
Og fordi jeg har målt elektrosmog i over 30 år og hjulpet folk med at gøre deres omgivelser mere harmoniske og elektrobiologisk
tålelige, har jeg allerede fundet ting, som man ikke skulle tro.
Så en kvinde, der ikke længere kunne sove og derefter hævdede, at naboen havde et WLAN, måtte det være fra ham.
Hun er elektrosensitiv, og jeg gik simpelthen rundt i hendes lejlighed med apparatet. Det er trods alt en del af mit job.
Så så jeg faktisk bag væggen ved hendes seng, at det var ret stærkt, bare i dette staccato med måleinstrumentet.
Så jeg gik ud af soveværelset og spurgte, hvad det her er for et værelse?
Ja, det er bare lagerrummet.
Jeg sagde, at der måtte være et signal herinde, og der var en lille ledningsfri støvsuger.
Spørg mig ikke, hvorfor en ledningsfri støvsuger skal være forbundet til internettet.
Det vidste de ikke. Så de hængte den op ved siden af deres seng - lige på den anden side af væggen - for at oplade den.
Og selvfølgelig følte kvinden det først og fremmest, manden sagde mindre om, at det generede ham.
Desværre er det ofte sådan, at ikke alle bliver påvirket på samme måde. Men kvinden kunne ikke længere sove.
Jeg havde også indtryk af, at det var underboen, der var skyld i problemet. Det var hendes batteridrevne støvsuger.
Hvem skulle tro, at en lille ledningsfri støvsuger, som du også kan bruge til bordet, har et indbygget WLAN?
Når du køber et køleskab eller en køkkenmaskine, følger der som regel WLAN med.
Så meget, at der findes køleskabe med sensorer i.
Hvis der ikke er nok mælk, kan den genbestilles direkte. Så det er meningen, at det skal gøre
vores liv lettere, det er sådan, det bliver solgt.
Printere er installeret i mange huse, selv om de er tilsluttet, har et WLAN installeret og konstant udstråler.
Og hvis kontoret ligger et sted ved siden af soveværelset, har vi en effekt, der kan forstyrre søvnen.
Lydsystemer, der ikke er taget af i løbet af natten og derefter hamrer i en Bluetooth-tilstand, som kan sammenlignes med
WLAN-tilstand, de hamrer derefter også over hele lejligheden.
Og i en gennemsnitlig lejlighed, som jeg analyserer et sted i dag, har vi mellem tre og otte, nogle gange op til tolv apparater.
Jeg er nødt til at koble den ene efter den anden fra strømforsyningen eller fra batteriet,
indtil jeg virkelig har fred og ro på min måleenhed.
Og erfaringen viser, at folk så ringer til mig og siger, hey, det er så genialt, tak fordi du viste os det.
Jeg har allerede haft naboer til folk, jeg har rådgivet - en af dem ringede til mig og sagde, at det var
genialt, heldigvis kom jeg over og sagde, at WLAN'et forstyrrede hans naboers søvnkvalitet.
Da han altid har slået den fra, har han ikke længere brug for sovepiller. Ja, okay.
Så man kan selvfølgelig også fjerne lidelsen med medicin.
Lad os se, hvordan det pulserer. Lad mig prøve at visualisere dette staccato.
Nu kan du høre det relativt godt. Så dette er et WLAN, der er oppe i loftet.
Hvis jeg nu flytter mig lidt, har jeg nu overførslen af billederne her, som i dette tilfælde er trådløs.
Det er dataudvekslingen. Man kan næsten kun høre det som sne.
Men denne tatatatata er næsten mere ekstrem end den dataudveksling, der finder sted.
Og vi vil finde ud af, hvorfor det er tilfældet.
Så vi har 10 svingninger i sekundet, og vi kan se, at dette er klart stærkere end dataudvekslingen.
Og det er disse slag, der så skaber et problem.
De kører med omkring 10 hertz. Og så må vi se, hvad det gør.
Lad os tage et praktisk eksempel. En lærer ringer til mig.
Du laver elektrosmog-målinger. Ja, okay. Jeg har et problem.
For to måneder siden installerede de et WLAN i mit klasseværelse, og jeg har ikke kunnet gå stille i skole siden da.
Og så tænkte jeg: Okay, jeg kommer forbi, så vi kan måle det.
Og så fortalte hun mig, hvad der kom ud af det.
Jeg har hørt meget om elektrosmog, men jeg blev virkelig forbløffet over denne lærer.
Hun fortalte mig, at hun har problemer med at koncentrere sig.
Hun har undervist i 20 år, har aldrig haft problemer, og siden denne tingest har hængt på hendes værelse, kan hun ikke
længere koncentrere sig ordentligt og har hovedpine hver aften.
Så når kroppen giver et signal, bør vi lytte til det.
Det er vigtigt, så vi ikke ender med endnu mere alvorlige problemer.
Hun har konstante spændinger. Hun har brug for massagebade eller noget andet, så hendes krop kan slappe af igen.
Og det mest fantastiske, hun fortalte mig, var, at hun havde taget 15 kilo på i løbet af de to måneder.
Man skal være klar over, at fedtvæv er som en isolator for de meget mere følsomme organer, så kroppen reagerer intelligent.
Det er forståeligt, at han i en så ekstrem situation pludselig ophober så meget fedt,
som han har brug for til at beskytte sig selv.
Da hun så fortalte mig, hvad der skete med eleverne, og hun har som sagt 20 års erfaring, sagde hun, at hun aldrig
havde oplevet sådanne læringsblokeringer i nogen klasse.
Og hun har næsten aldrig en dag, hvor alle eleverne er der.
Så der er en øget sygelighed, der er meget mere aggression, så snart pauseklokken ringer, begynder folk at
skændes og råbe, og på en eller anden måde føler hun, at hun ikke kan holde energien oppe længere.
Og så kom der endnu mere aggression og spontane opkastninger.
Skolemyndighederne sagde så, at der måtte være en virus i omløb. Men i ekstreme tilfælde kan et sådant signal
forstyrre nervesystemet i en sådan grad, at et barn kaster op.
Og det er sket flere gange, at et barn så bare har overgivet sig via hæfterne.
Og ja, der var selvfølgelig en masse arbejde forbundet med at rydde op.
Så blev jeg ret forvirret. Først havde jeg heldigvis aluminiumsfolie med i min målekuffert, så jeg
pakkede antennerne ind og så, at værdien var meget bedre.
Næste dag fik jeg et vredt opkald fra skolens leder.
Under telefonsamtalen vendte jeg på en tallerken og sagde, at det var så uansvarligt, hvad
han udsatte denne lærer og denne skoleklasse for.
Den skulle i det mindste gå ud af lokalet og ud på gangen, så langt væk fra klasseværelserne som
muligt, for i det mindste at dæmpe den største ting.
Og det absurde var, måske kan du se det her, at der er et element, og så er der det andet.
En af dem har en antenne, som jeg så har pakket ind i aluminium.
Hun har to WLAN'er, et til børnehaven.
Så spurgte jeg ham: Sig mig helt ærligt, hvilke børnehavebørn skal tjekke deres e-mails, når de ankommer til børnehaven?
Eller går de virkelig allerede online?
Hvorfor gør man sådan noget for en aldersgruppe, der virkelig ikke er passende?
Så der var lidt skænderi, men læreren ringede til mig et par uger senere og takkede mig for, at skolelederen
havde reageret og taget tingene ud så langt væk fra hende som muligt, så hun kunne komme sig.
Det er bare et praktisk eksempel.
Lad os se, hvad der står i dette citat.
"Bestråling af menneskelige blodceller med elektromagnetiske felter har vist sig at skade det genetiske materiale.
Der er tegn på en øget risiko for kræft." Det handler ikke kun om hovedpine, det handler om kræft.
Og hvor tror du, at dette citat er fra?
I en Swisscom-patentansøgning for WLAN.
Så det er velkendt, og alligevel bliver det sat op. Det er en uansvarlighed uden sidestykke.
Og du vil høre andre ting i den retning i aften.
Et andet citat, der gjorde mig meget mindeværdig.
"Det blev krævet, at vi formulerede NIR-forordningen, dvs. strålingsforordningen, på en sådan
måde, at teleselskabet kunne udvikle sig frit.
Jo mere elektrosmog, jo mere forvirrede er folk, og jo mere bruger de deres mobiltelefoner, hvilket er
sundt, i hvert fald for telekommunikationsindustrien."
Så der er en stor dosis sarkasme i det. Og hvem var det?
Det var tidligere forbundsrådsmedlem Moritz Leuenberger på et delegeretmøde i Schaffhausen
S-Bahn i 2004, men der er ikke sket noget siden da.
Og som du ved, overlod han derefter sin afdeling til Doris Leuthard, og hun kom så godt ud af det med Swisscom,
at enhver indsats fra Moritz Leuenberger blev annulleret.
Så der er forskellige synspunkter. Det er vigtigt at forstå.
Lad os tage et kig uden for boksen. En atomeksplosion.
Det, vi ser, er, at der er rejst tribuner, så folk kan se denne begivenhed.
Og selvfølgelig vidste vi, at der var en vis risiko for øjnene.
Så der er brug for særlige briller til at afskærme gammastrålingen eller røntgenstrålerne.
Vi vidste, at der var brug for en vis afstand, for at trykbølgen og hedebølgen ikke skulle
blive kritisk. Det kunne alt sammen beregnes.
Men det, du ikke har tænkt på, er gammastrålingen.
Og gammastråling er præcis det, der får en krop eller en celle til at få et problem, at der kan ske brud på cellestrenge,
og at der sker en degeneration, som kan udvikle sig til kræft.
Og jeg nævner dette eksempel, fordi vi ved lige så lidt om elektrosmog, om disse pulsfrekvenser og om de
frekvenser, der bruges til denne trådløse teknologi.
Vi har altid en teknologimani et eller andet sted og tænker, wow, det er fantastisk.
Ja, hvem ville ikke gerne være der et eller andet sted under sådan en eksplosion? Det var det, du tænkte i begyndelsen.
Spørgsmålet er et eller andet sted, hvordan det vil udvikle sig.
Og jeg nævner dette eksempel, fordi jeg gerne vil henvise til en undersøgelse, REFLEX-undersøgelsen.
Dette er et elektron-scanningsmikroskop-billede af vores DNA, dvs. vores genetiske materiale. Det burde næsten ligne en stjerne.
Hvis den nu bliver bestrålet med gammastråler, og det er en bestråling, der svarer til 1.600 røntgenbilleder - dvs. ingen
bliver normalt røntgenbestrålet så meget - så får cellestrengene DNA'et til at gå i stykker, og så ser det sådan her ud.
Det vidste vi godt. Det er derfor, det hedder ioniserende stråling. Ioniserende stråling er farlig.
Så kom chokket for videnskaben, at en 24-timers eksponering med en normal mobiltelefon med 1.600 MHz og en SAR-værdi ikke
engang på det maksimale, nemlig 2 watt pr. kilo, men på 1,3 watt pr. kilo gav dette billede - svarende til dette.
Og de siger, at det er ikke-ioniserende stråling, og alligevel har den skadet det genetiske materiale.
Og så er der spørgsmålet om, hvor lang tid der går, før en tumor udvikler sig et eller andet sted.
Det var REFLEX-undersøgelsen, der viste dette.
Den viste en genotoksisk effekt af UMTS, dengang kaldet UMTS, nu SS3-G, ved lave feltstyrker.
Undersøgelsen er blevet bekræftet flere gange. Dette er videnskab.
Hvis undersøgelser kan bekræftes flere gange, så skal du kigge der.
Vi er videnskabsetisk forpligtet til at se nærmere på dette.
Hvad er der sket? Og du tror ikke på det, men det er sket.
Professor Lerchl, tidligere formand for den tyske strålebeskyttelseskommission - Jeg har altid
troet, at strålebeskyttelseskommissionen var der for at beskytte befolkningen mod stråling.
Men det, der er sket her, er, at det var omvendt, nemlig at strålingen er beskyttet, at
den får lov til at fortsætte med at stråle.
Han indledte en karaktermordskampagne mod forskerne og hævdede, at undersøgelsen var forfalsket - den laveste skuffe.
Derefter påstod han, at assistenten var forelsket i den professor, der havde udført refleksundersøgelsen.
Og så lod han den rulle gennem pressen.
Med andre ord noget, der ikke har noget som helst at gøre med videnskabeligt velfunderet
arbejde; han slog simpelthen under bæltestedet.
Og det tog år, før det blev lækket til medierne, at professor Lerchl var blevet sigtet. Bagvaskelse af højeste karat.
Men så troede folk på det. De sagde, ja, en forelsket assistent forfalskede undersøgelsens resultater.
Og det var ikke tilfældet. Det blev bevist. Men det tog år, gennem alle retsinstanserne. Det er sådan, det fungerer.
Og hvis vi ser et skridt videre, ved vi, hvad der faktisk kan ske i selve cellen, og hvorfor disse cellestrengsbrud opstår.
Dette er fra professor Dr. Martin Palls forskning.
Så vi har cellemembranen her. Bunden er indeni, toppen er udenfor.
Calcium med en dobbelt plusladning bør næsten aldrig komme ind.
Natrium og magnesium bør f.eks. være med, fordi de er vigtige byggesten i cellen. Men calcium bør holdes udenfor.
Når calcium kommer ind, er det der, problemerne begynder. Og det er det, Martin Pall har påpeget.
Derefter produceres der superoxid og nitrogenoxid. Og disse kombineres så for at danne
peroxinitrit. Det er det mest voldsomme radikal.
Det er så stærkt, at det simpelthen slår elektroner ud af cellerne et eller andet sted. Og så går en del af cellen i opløsning.
Og det kan så være i cellemembranen. Det kan være i mitokondrierne. Det kan bestemme proteinerne.
Det kan også være i stamcellerne eller i DNA'et.
Så det er grunden til, at ikke-ioniserende stråling også kan skade vores genetiske materiale.
Det betyder, at jo højere frekvens, jo kortere cyklus - det kommer jeg til senere - jo mere oxidativ stress har vi, denne
meget farlige nitrosative stress, som virkelig reducerer kroppen.
Hvorfor ligger statistikken allerede på 50 % med kræft som dødsårsag?
Jeg mener, det er almindeligt blandt folk, der arbejder med mobiltelefoner.
Det er ikke tilfældet med indfødte et eller andet sted, som måske stadig kan bruge en
internetstation på posthuset eller lignende.
Hvorfor med os? Jeg mener, det er bare et spørgsmål om, hvorvidt man vil se eller ej. Og jeg
tror ikke, vi kan kigge væk ret meget længere.
Et stort feltforsøg er i gang. Vi har faktisk føderale kontorer eller kommissioner, der skal beskytte mod dette.
Jeg vil nu tage et eksempel fra Tyskland, Federal Office for Radiation Protection.
Den er forpligtet til at holde strålingsniveauet så lavt som muligt.
Og så kommer en af lederne af BfS og siger til en journalist: "Risiciene ved 5G skal undersøges, men først efter udbygningen."
Dette er felttestning, dette er forsøgskanin.
Vi vil overvåge og observere virkningerne af den nye type antenne på befolkningens eksponering i forskningsprojekter.
Du er det forskningsprojekt, der bliver overvåget og observeret - Strålebeskyttelseskommissionen!
Desværre er det ikke meget anderledes i Schweiz.
Hvis vi nu ser på den juridiske situation i denne henseende, er der visse artikler i den føderale forfatning, der for
eksempel siger, at alle har ret til fysisk og mental integritet.
Desværre er det ikke længere tilfældet med denne teknologi.
Børn og unge har ret til særlig beskyttelse af deres integritet.
Så hvorfor installere WLAN i skoler og børnehaver, når unge mennesker bør nyde særlig beskyttelse? Der er noget galt med det.
Og vi aner ikke, hvad det betyder. Den føderale forfatning burde faktisk stå over alt.
Lad os se nærmere på forskningen. Dette er fra Karl Hecht.
Vi ser en nervecelle. Det er den celle, som derefter forbindes med en anden celle via halen.
Og for at et signal kan overføres, har det brug for et isolerende lag.
Dette isolerende lag er Schwann-cellerne, og de er lavet af myelin.
Myelin opbygges med B12-vitamin.
Det er en af grundene til, at veganere og vegetarer har det endnu sværere med elektrosmog end kødædere, kan man sige.
Så hvis vi har nok B12, kan vi lave en god isolering, og vi bliver mindre påvirket.
Men det, Karl Hecht nu har opdaget, er, at myelinskederne langsomt ødelægges af EMF-radiobølgestrålingen, disse
elektromagnetiske felter - og så bliver nerverne eksponeret.
Så lad os gøre det klart, citat fra professor Karl Hecht: "Stråling fra radar, mobiltelefoner -
inklusive 5G og 2G og alt derimellem, inklusive WLAN - kan langsomt nedbryde nervernes isolering.
Så er nerverne bogstaveligt talt på højkant."
Og der er han, Karl Hecht. Og det er vigtigt at vide, hvor meget god forskning der bliver holdt tilbage på dette område.
Jeg har fortalt dig om loven.
Vi har faktisk beviser nok for, at det skal reduceres.
Det er den svære del. Så hvad gør man? De forsøger at dække over det.
Så ser jeg for eksempel på, hvordan det sker.
Professor Karl Hecht undersøgte forskellige studier på vegne af en telekommunikationsmyndighed og var i stand til at påvise
de mest alvorlige sundhedsskader forårsaget af mobiltelefoner.
Hvad skete der så? Hans arbejde forsvandt sporløst i myndighedens kælder, han fik ikke lov til at aflevere det.
Han fandt ud af det, men han måtte ikke fortælle det.
Eller i USA, hvor George Carlo fandt en klar stigning i tumorraten ved brug af mobiltelefoner i
den største amerikanske mobiltelefonundersøgelse.
Sponsorerne forbød offentliggørelse. Dr. Carlo overholdt det ikke. Han mistede sit job.
Hans hus blev sat i brand - det viste sig at være ildspåsættelse - og hans omdømme blev miskrediteret.
Så du kæmper mod en person på et niveau, der faktisk er helt uretfærdigt.
Det er, hvad der sker med mennesker, som handler samvittighedsfuldt og med en etisk korrekt
holdning. Og jeg har mange flere af den slags eksempler.
Et citat fra professor Dr. W. Ross Adey. "Vi ved udmærket, at pulserende signaler har en stærkere effekt på
mennesker end upulserede signaler. Pulserende mikrobølger griber dybt ind i biologiske processer."
Så det er dette pulssignal. Og nu kommer det, som dr. Carlo faktisk har opdaget.
Han udførte selvfølgelig forsøg med dyr og også med celleklynger og så på, hvad denne stråling gør ved dyrene og cellerne.
Han lod denne pulserende stråling ramme objekterne og så, ja, dette sker relativt
hurtigt, degenerationer, der går over i kræft.
Så fik han den idé at udfylde hullerne med en atmosfærisk støj, som han simpelthen tog fra jorden.
Kommunikationen blev ikke afbrudt som følge heraf. Systemet fungerede stadig perfekt.
Men det, der skete, var, at hans mus overlevede, og at cellerne i hans petriskåle ikke længere dannede tumorer.
Han har fundet løsningen på, hvad vi kan gøre. Det må man virkelig indse.
Og det er derfor, han blev miskrediteret. Derfor blev der sat ild til hans laboratorium, og hans hus blev brændt ned.
Du spørger måske dig selv hvorfor, hvad der ligger bag?
Og måske kan jeg hjælpe lidt, give dig et forspring.
I genteknologi bruges pulserende mikrobølger med lav intensitet til at introducere gener og modificere specifikke celler.
Det, du ser her til højre, er en normal bregne.
Og genet fra en glødeorm blev implanteret i denne bregne. Det er derfor, den blev en lysende bregne.
Det er videnskabeligt spændende. Det er som at sætte Lego sammen igen. Det er stadig uvist, hvor meget mening det giver.
Men det fantastiske er, at med disse impulssekvenser er vores organisme mere åben for forandring.
Og i en tid, hvor vi har RNA-vacciner i omløb, er denne pulsering virkelig ikke dagens
orden. Det er virkelig noget, vi bør undgå.
Og vi kan kun undgå det i vores eget miljø.
Vi kan kun undgå det i skoler og børnehaver. Så der ikke også opstår problemer der.
Fordi fremmede gener så introduceres hurtigere. Det er den teknik, der bruges i laboratoriet.
Og det minder mig bare om Nürnberg-koden. Eksperimenter på mennesker er forbudt.
Da pulserende mikrobølger ikke er blevet undersøgt for langtidssikkerhed, brydes dette princip.
Frivilligt samtykke er absolut nødvendigt for eksperimenter på mennesker.
Nürnberg-kodeksen blev udstedt efter Anden Verdenskrig for at forhindre yderligere menneskeforsøg fra nazisternes side.
Men det er desværre præcis, hvad der faktisk sker på verdensplan lige nu.
Og vi er simpelthen nødt til at lære at forstå dette system og derefter lære at beskytte os selv
ordentligt. Vi kommer ikke igennem årene på nogen anden måde.
Og jeg vil gerne fortælle dig noget her, som er teknisk vigtigt at forstå. Det er hældningen på et signal.
Vi har en mindre stejl hældning. Det ligner næsten en naturlig sinusbølge, der udbreder sig på denne måde.
Så jo mindre stejl vinklen er, jo mere biologisk kompatibelt er signalet.
Elektronikken er langsom og har brug for mere strøm. Det indså vi. De sagde: Okay, vi forkorter sekvensens varighed.
Så hvis jeg kun kan give en kort, meget kort puls, har jeg brug for meget mindre strøm.
Det er så - men så udvikler der sig en stejl hældning, og det er netop det, der biologisk set er meget mere skadeligt.
Og det er det, der meget hurtigt kan forstyrre vores DNA.
WLAN og Bluetooth er i denne størrelsesorden. Det gør en forskel, om du har et WLAN, der kører på
2,45 GHz eller på 5 GHz. Ved 5 GHz er det højere.
Og Bluetooth-signaler har nogle gange en ekstrem stejlhed i kanten. Og jo større kantstejlhed, dvs.
jo skarpere dette output er, jo sværere bliver det.
Og nu kommer det tilhørende problem. Når vi måler dette, er det topværdien, der er vigtig.
Men vi kan også bestemme middelværdien.
Og med det første signal er de stadig relativt tæt på hinanden, og med det andet er problemet,
at der er brug for meget hurtige måleapparater.
Der findes endnu ikke en måleenhed, der er hurtig nok til 5G. Du har brug for 5G, du kan kun se på det matematisk.
Og det vil jeg vise dig på en eller anden måde.
Frankrig har tvunget 5G til at måle, hvor stærk eksponeringen er.
Og intet måleinstrument kan registrere disse korte impulser.
De sagde, okay, så bliver pulsen frosset, så den varer længe nok til at blive målt. Og det var 24.000 watt.
Men så blev der kun nævnt 300 watt i planlægningsansøgningen. Hvorfor er det sådan? Fordi gennemsnitsværdien er meget lav.
Så det er her, vi kommer ind på området med vildledende emballage. Man kan faktisk bruge denne teknologi til at sælge
et relativt stort antal snydeprodukter i dag, kan man sige.
Og jeg vil illustrere det med et meget enkelt eksempel.
Alle har slået et søm i en væg.
Og vi slår der nu. Det er hammeren, der falder.
Vi har pres og tid som de to komponenter, der spiller ind.
Og hvis vi nu måler et slag her på neglen, så er vi oppe på omkring 800 kg på en brøkdel af et
sekund. Så man kan sige, at topværdien er 800 kg.
Men hvis vi nu tager gennemsnitsværdien og nedskriver pauserne mellem de enkelte slag, som også er
til stede her, så er vi oppe på maksimalt 2 kilo.
Så hvis du nu bygger bro over kløften og ser på måleteknologien - jeg har sagt, at vi for eksempel kun kan måle
5G og selv hurtig Wi-Fi med de bedste enheder for at se, hvor stærkt de påvirker kroppen.
Og mit spørgsmål er, hvad der gør ondt på tommelfingeren, når den glider, topværdien eller gennemsnitsværdien?
Så hvis du trykker på tommelfingeren med 2 kilo, er tommelfingeren ligeglad. Men med 800 kilo bliver den meget blå.
Og i forlængelse af elektrosmog-eksponeringen er det tydeligt, at det også her er topværdien,
der er problemet, og ikke gennemsnitsværdien.
Lad os bare se på Forbundsdagen, og hvad der er sket der i de seneste år.
I december 2016 siger Statsrådet "Nej til grænseforhøjelsen".
Og denne forøgelse af grænseværdierne var vigtig for mobilkommunikationsindustrien, for hvis de
regnede rigtigt, indså de, at 5G ikke længere ville fungere med de nuværende grænseværdier.
Selv om man kan snyde lidt med gennemsnitsværdien.
I 2018 gentog Statsrådet: "Nej, grænseforhøjelse". Så prøvede de igen og igen: Kan vi ikke hæve den lidt?
I april 2020 siger Forbundsrådet selv, at det ikke ønsker at lempe grænseværdierne.
I juli 2020 ønsker 85 % af befolkningen ikke en lempelse af grænserne.
I februar 2021 vil FOEN så komme med en implementeringsanbefaling for at gøre 5G muligt i det hele taget.
Og det vil så blive legaliseret af Forbundsrådet i december 2021.
Og muliggør ti gange kraftigere sendere på grund af denne vanskelige gennemsnitsberegning.
Så med 5G betyder det, at der er mulighed for to en halv til ti gange mere stråling.
Okay, nu vender jeg tilbage til tommelfingeren.
Hvis du trykker de 2 kilo på din tommelfinger, bliver den lidt stærkere ved 20 kilo.
Så det er det, der faktisk sker. Og så får de også lov til at tage gennemsnittet på 6 minutter.
Så du kan måle i 6 minutter, og så bliver alt beregnet som et gennemsnit.
Jeg vender tilbage til denne syretest.
Det ville betyde, at sømmet blev skubbet ind med 2 kilo. Hvilket bestemt ikke er muligt.
Forbundsrådet kommenterer derefter: "Grænseværdierne i NIR-forordningen vil ikke blive lempet med denne ændring.
Forebyggende sundhedsbeskyttelse opretholdes derfor." Hvilket ikke er sandt.
Det er teknisk set, biologisk set, en stor løgn.
Citatet fra Carl Friedrich von Weizsäcker passer til dette:
"Det fysiske verdensbillede er ikke forkert i det, det hævder, men i det, det foreskriver."
Han sagde om sine videnskabelige kolleger, at de alle ved, at man forsker i noget, og at det,
der ikke må komme ud, simpelthen er udelukket.
Og det er desværre almindelig praksis i videnskaben i dag.
Det fik en tysk gymnasieelev, jeg tror det var i nærheden af München, til at sige: "Okay, vi laver vores egen research.
Hvis videnskaben kan korrumperes på den måde, så gør vi det selv."
De lejede et mørkefeltmikroskopsystem og tog opfølgende prøver, simpelthen blod fra øret. Altid det samme sted.
Videnskab betyder, at man altid skal kunne gentage det, så man er nødt til at opstille en klar regel.
Og de stillede spørgsmålet: Hvad gør et mobilopkald?
Her ser vi mørkefeltbilledet. Her ser vi de røde blodplader, som faktisk er meget tydelige, før mobiltelefonen bliver brugt.
Og efter en kort samtale på mobiltelefonen har disse unge menneskers blod ændret sig.
Bare to minutter på mobiltelefonen, og blodet var allerede anderledes.
Og det fantastiske var ikke kun blodet fra den person, der havde mobiltelefonen mod øret, men de testede
tilfældigvis også en person, der befandt sig to meter væk, og hans blod var også klistret.
Så det var ikke engang kun afstanden, men simpelthen signalet, der fik blodet til at lave denne pengerulle.
Og når det sker, får vi en dårligere forsyning til hele kroppen, og der opstår flere og flere alvorlige problemer.
Det betyder, at vi virkelig ikke kan gå til den termiske grænse.
Vi ser her forklaringen på de sædvanlige grænseværdier, som de er repræsenteret.
Efter 15 minutter i telefonen må kroppen ikke være opvarmet væsentligt mere end 2 grader, så vidt jeg ved.
Dette er et termofoto, hvor man kan se det meget tydeligt.
Så man ser kun på grænseværdierne for at se, om det hele varmer for meget op.
Og hvis vi nu vender tilbage til denne undersøgelse, dvs. Jugend forscht, har du igen på venstre side, mobilopkaldet
har endnu ikke fundet sted, så blodet er stadig pænt.
Og efter tre minutter i telefonen har du en rulle penge.
Og ikke kun for den person, der har sin mobiltelefon ved øret, men også for andre omkring dem.
Den har ikke brug for et så stærkt signal om, at kroppen er forstyrret. Det er tankevækkende.
Det er grunden til, at WHO i 2011 klassificerede mobilstråling som muligvis kræftfremkaldende.
Det er lige så farligt som pesticider, DDT, kloroform og tungmetaller.
Så hvis man hænger WLAN op i klasseværelser eller skoler, kan man også få dem til at arbejde
med DDT eller pesticider i biologiundervisningen.
Det er sammenligneligt. Og det er ikke mig, der siger det, det er WHO. For det er det samme risikoniveau.
Hvad beskytter grænseværdierne? Det er spørgsmålet. Det næste spørgsmål.
Jeg har forsøgt at illustrere det med en meget enkel tegning.
Det er altid kun en kortvarig byrde.
Så cellerne kan efter de termiske effekter opvarmes med omkring en eller to grader.
Det giver dig ikke dårlig feber. Så du kan holde det ud.
Men virkningerne af langtidseksponering er ikke integreret i dette.
Dette kaldes de ikke-termiske effekter. Og det er netop dem, der forårsager ubehaget.
Det er netop dem, der så forstyrrer den biologiske balance. Det er det, der er problemet.
Måling giver klarhed; det er den ene del, der er vigtig. Det er virkelig spændende.
Så når jeg går gennem huset med mine simple måleinstrumenter, især når jeg ser på sengepladserne, og der er en
router i naboværelset, en WLAN-router, når den nemt op på 1000 mikrowatt pr. kvadratmeter gennem væggen.
Det er den effektfluxtæthed, der er på denne side.
Hvis vi ser på bygningsbiologerne nu, siger de, at den har været under ekstrem stress i lang tid.
Sammen med miljølægerne analyserede de, hvad der stadig er acceptabelt for kroppen, og hvad der er for meget.
Og har set, at over 100 mikrowatt pr. kvadratmeter allerede er for meget.
Så hvis naboen har sit kontor på den anden side af børneværelset, ser det sådan ud.
Lovgivningen tillader 60.000 mikrowatt pr. kvadratmeter.
Hvis jeg nu bruger denne enhed er jeg nu langt over 1.000.
Det er stadig en relativt blid en af slagsen, og hvis jeg skulle klatre derop, ville jeg være mere udsat.
Så i dette rum kommer vi meget hurtigt over 100 mikrowatt pr. kvadratmeter.
Og det er selvfølgelig en liste, der er vigtig for sengepladsen, dvs. for permanent ophold.
Jeg frygter ikke noget for dig nu, og jeg frygter heller ikke noget for mig selv med dette apparat.
Jeg har måske lidt hovedpine, men det går over igen.
Hvis jeg ikke udsætter min krop for det hele tiden, så burde der ikke være noget problem.
Og nu spørger vi, hvordan disse grænser opstår?
Og så er der f.eks. emissionsgrænser, dvs. arbejdspladser, som så har 9 millioner på sig. Så det har de lov til at gøre.
Og grænseværdierne er fastsat af den såkaldte "ICNIRP" (International Commission on Non-Ionising Radiation Protection).
WHO sender dem videre til de forskellige statslige myndigheder, som vedtager dem uden kontrol inklusive domstolene.
Og det interessante er, at det er en privat organisation.
Vi kommer ikke bare derind. Man bliver inviteret, og man bliver især inviteret, hvis man er tæt på mobilkommunikationsbranchen.
Som vores schweiziske kollega Martin Röösli.
Og disse grænseværdier bliver så bare vedtaget.
Det kan faktisk sammenlignes med rallyklubben eller motorcykelklubben, som har lov til at sætte den højeste
grænse i byområder. Det er den korte version af det.
Så de schweiziske grænseværdier er også baseret på ICNIRP.
Befolkningen har 5 til 6 volt pr. meter.
Det giver 60.000 mikrowatt pr. kvadratmeter, og det giver så 9 millioner mikrowatt pr. kvadratmeter for arbejdspladserne.
Og fordi de så fandt ud af, at det ikke var nok til 5G, øgede de faktoren med 15 for befolkningen.
Dette er så blot mælkebogens beregning. Uden egentlig at se på studiesituationen.
Det er faktisk det, der sker med denne ICNIRP-sammenslutning.
Allerede i 2000 fastslog den schweiziske højesteret, at grænseværdier ikke bør fastsættes ud fra medicinske kriterier,
men ud fra økonomisk bæredygtighed og teknisk gennemførlighed.
Så hvad mobiltelefonindustrien siger, er vigtigere, end om fire børn får kræft over tid på grund af et WLAN.
Og den bernske forvaltningsdomstol har gjort det endnu bedre.
Befolkningen har ikke ret til nul risiko.
Grænseværdier tjener kun til at holde skaden inden for acceptable grænser.
Så din egen hovedpine er en acceptabel grænse.
Hvor mange kræfttilfælde der så er brug for, som er berettigede eller ikke længere berettigede, er ikke skrevet ned her.
Det er vigtigt at forstå, at det ikke er alle, der lider af det. Det er virkelig afgørende.
I medicinske termer er dette kendt som bufferkapacitet. Alle kroppe kan buffere et problem.
Jeg laver nu elektrosmog i form af dråber. Og hvis man har en god konstitution eller en god
bufferkapacitet, siger man, at det ikke er noget problem.
Nu kommer min målepraksis, som jeg har haft i over 30 år.
Jeg har mødt mange mennesker, som har fortalt mig, at jeg aldrig har haft et problem.
Og så fra den ene måned til den anden kan jeg ikke længere holde den i hånden, jeg kan ikke længere holde
WLAN ud i min lejlighed. Jeg ved ikke, hvad der er sket.
Medicinsk set er dens bufferkapacitet opbrugt.
Og det interessante er, at symptomerne først opstår, når bufferkapaciteten er opbrugt, eller tønden er ved at flyde over.
Jeg ledsager folk med reglen om de 4 A'er. Det første står for at slukke.
Et WLAN sender konstant. Hvis man ikke kan slukke for det, hører det ikke hjemme i et hjem eller en skole. Det er min mening.
Afstand er den anden ting. Det var det, jeg forsøgte at sætte i gang med denne lærer sammen
med skolelederen, at WLAN så kommer langt væk.
Det er en mulighed, og det giver en vis lettelse. Det er svært at sige, om det vil være nok på lang sigt.
Afskærmning/absorbering er så et tredje A. Det er her, det bliver dyrt.
Så afskærmning af et hus løber hurtigt op i mellem 50.000 og 100.000 francs.
Hvis man så maler ydersiden med en beskyttende belægning og derefter påfører en anden farve, er det hele fagligt funderet.
Det koster også noget at afskærme ruderne på en eller anden måde.
Og det fjerde A er anabolsk kropsresistens, så bufferkapaciteten opretholdes og ikke skrumper. Det er vigtigt.
Og for at gøre en lang historie kort, så har vi alle sammen stødt ind i et barn på gyngen.
Og det, vi har indset, er, at det kræver en masse styrke i begyndelsen, og så er den mindste impuls nok.
Og det er præcis, hvad der sker med elektrosmog.
I begyndelsen har vi en stærk eksponering, og det har jeg hørt fra alle mennesker, der er blevet el-overfølsomme,
at de har været for tæt på stærke antenner i for lang tid.
Uanset om det er WLAN, en mobiltelefonantenne eller din egen mobiltelefon.
Hvis signalet er for stærkt i for lang tid, hamrer du dette fremmede signal ind i din egen organisme, og så
er det mindste signal nok. En svag impuls er så nok.
Jeg skrev engang en bog om elektrosmog, og jeg kan fortælle dig, at den ikke var et stort hit, men den var vigtig for mig.
Dengang forsøgte jeg at forstå studierne, i det mindste i summarisk form, og sammenfattede dem alle i ét billede.
Og det er det fatale. Det rammer alle på deres svage punkt.
Hvis alle havde den samme hovedpine eller den samme tumor, ville den være væk for længst.
Men fordi alle har en forskellig sårbarhed, er det ikke let at bevise videnskabeligt. Det er det uheldige.
Og du kan se, at alt fra hovedpine, mentale blokeringer, præstationstab, koncentrationsproblemer til allergier,
neurodermatitis, muskelvæv, vævsoverskud, vandringssmerter, bløddelsgigt eller hjerte-kar-arytmi, hjerteanfald - det er ikke
noget, jeg har fundet på, jeg har bare opsummeret, hvad undersøgelserne har vist enten
udløses eller forværres massivt af elektrosmog.
Hvorfor gør vi det her mod os selv? Hvorfor stiger vores sundhedsforsikringspræmier så voldsomt hvert år?
Så jeg synes, det er vigtigt at se på denne krydsforbindelse.
Det blev gjort af en kvinde, Isabel Wilke, som arbejdede med elektrosmog-rapporten og brugte 30 år på at se på den ene
undersøgelse efter den anden og forsøge at forstå den, og som biolog har hun også den biologiske
baggrund til at gøre det og har sammenfattet det hele.
180 læger og forskere blev så rørte over denne undersøgelse, som hun gennemførte. Så dette er en oversigtsundersøgelse.
Hun lavede ikke selv nogen forskning, hun analyserede og evaluerede bare forskningen.
Så indså man, ja, man er virkelig nødt til at reagere på det.
Og når så mange læger skriver under på det, siger de, hey, vi er nødt til at se nærmere på det.
Vi kan ikke bare lukke øjnene.
Og nu kommer jeg til dette punkt, som er grunden til, at WLAN'er ikke bør sættes op i skoler eller i hjemmet.
Den første er beskyttelse af børn.
Så vi ser her, at en femårig får et signal meget dybere ind i hjernen end en tiårig eller
en voksen. Så vi er nødt til at beskytte børn.
Punkt. Den termiske indtrængningsdybde er enormt meget større hos et barn end hos en voksen.
Vi kan ikke drage konklusioner om, hvad barnet går igennem, ud fra vores egne erfaringer.
Jeg talte med to børn i dag og spurgte dem, hvordan de havde det. Og det var tydeligt for mig, at de følte det.
Men hvis ingen spørger dem, så prøver de bare at afbalancere det inden i sig selv. Spørgsmålet er til hvilken pris.
Ikke termisk celleforandring. En forsker fik rotter til at foretage telefonopkald i 20 minutter om dagen.
Nej, de gjorde det ikke selv, ikke på egen hånd.
Men de blev bestrålet langt under den tilladte grænse.
Og hvordan reagerede hjernen på dette? Så alle de mørke pletter er begyndelsen på en tumor.
Hvorfor ikke noget WLAN? Dette handler om binyrerne, det er ud fra min observation, hvad jeg har set.
Og mange af jer kan sikkert støtte det.
10-Hertz-rytmen fra et WLAN-hotspot aktiverer binyrerne.
Og det er det fatale: I begyndelsen har du indtrykket af, at jeg har mere energi. Endelig har jeg energi igen.
Dette WLAN kan ikke være et problem. Jeg har mere energi. Hvorfor har du mere energi?
Fordi der frigives mere adrenalin og kortisol.
Adrenalin er det power-hormon, der virkelig giver dig styrke.
Og hvis du ikke kan få afløb for din styrke i træningscentret, så er den bedste måde at få afløb for den på at kæmpe.
Så mange skoler indså, at i det øjeblik de satte WLAN op, steg aggressionstærsklen voldsomt, meget mere
aggression blandt børnene, ikke mere forståelse for hinanden.
Der er ikke mere diskussion, det er bare noget, der udkæmpes med knytnæver.
Så det har noget med adrenalin at gøre.
Og så kommer problemet: Det er varigheden.
Og det er man ikke klar over, når man køber WLAN.
Det indser man efter to, tre, måske fem år.
Hvis binyrerne konstant er aktiveret, så suger de én gang. Og så er udmattelse resultatet.
Så jeg fastholder, og det er baseret på 30 års observationer, at alle ender med at blive udmattede af et WLAN.
Så de af jer, der ikke slukker om aftenen, skal huske det.
Og det opdager man ikke fra den ene uge til den anden.
Men i det lange løb vil du skade binyrerne i en sådan grad, at disse udbrændtheder vil opstå.
Jeg ved ikke, hvor stor en procentdel af udbrændthederne i dag, der skyldes vores mobiltelefon- og
WLAN-teknologi, men det må være en høj procentdel.
Og så har vi også kortisol i binyrerne, som fremmer nedbrydningen af kroppen.
Nedbrydning i kroppen betyder, at aminosyrer nedbrydes et eller andet sted.
Hvis det er i et blodkar, ja, så er blodets gennembrud indlysende.
Men man kan også bruge det til at nedbryde hjernen. Nedbrydning er ikke noget, der bør være et mål.
Det handler ikke om fedtreserverne omkring maven, men om vigtige stoffer, som derefter
nedbrydes. På lang sigt er det kortisols opgave.
I begyndelsen bruges kortisol til at nedbryde det, der er betændt. Men når der ikke er
noget tilbage, fortsætter det med at nedbryde.
Hvorfor ikke noget WLAN? Det hele handler om hjernebølger. Og det er virkelig noget, der er vigtigt.
Hovedfrekvenserne i hjernen ændrer sig afhængigt af dagens aktivitet og fase.
Dette kan visualiseres med elektroencefalogrammet.
Vi har en vigtig hjernebølge, som er alfa. Vi befinder os mellem 8 og 12 hertz. Det er en
vågen tilstand, men en afslappet vågen tilstand.
Midt i det hele er der nu 10-Hertz-rytmer fra en WLAN-enhed.
Over det er beta. Det er der, vi kommer ind i aktiviteten. Jeg er i aktivitet nu. Jeg er garanteret i beta nu.
Og hvis jeg fortsætter på den måde, vil jeg også komme i gamma-tilstand. Så det kan måles i hjernen.
Hvis du kommer et sted i overbevisningen, så laver du tærsklen fra beta til gamma over de 30 Hertz.
Men det er ikke det eneste. Den har også brug for theta-bølgerne nedenunder. Det er 4 til 7 hertz.
Det er der, vi kommer hen, når vi går ind i drømmefasen. Og den ideelle situation er, når vi også kommer ned i deltaet.
Delta er så den dybe søvn. Og det er netop i dette deltaområde, at kroppens reparationsprocesser finder sted.
Hvis vi nu hele tiden har en 10-Hertz-rytme i nærheden om natten, så forhindrer vi hjernen i at komme ned i theta og delta.
Vi forhindrer kroppen i at regenerere sig selv, i at opleve helbredelse i sig selv.
Og det her er noget fra Diagnose Funk, som jeg fandt i forgårs. Jeg var fuldstændig fascineret af det.
En patient med en selvdiagnosticeret hovedpine under og efter arbejde i et åbent kontorlandskab, dvs. med
WLAN og sandsynligvis en indendørs mobiltelefonantenne.
Vi visualiserede 10-Hertz-rytmen. Og du kan se i hjernebølgemønstrene, at disse 10-Hertz-rytmer var der.
Det var det, jeg sagde i begyndelsen. I mit tilfælde var det i øjet med dette stroboskopblitz, dvs. med disse 10 hertz.
Hjernen opfanger denne frekvens. Og den lærer denne frekvens.
Men hjernen har neuroplasticitet. Det betyder livslang læring, hvis vi kan gennemgå alle hjernebølgemønstrene.
Og hvis vi nu opstiller et apparat, der tvinger os ind i disse alfa-hjernebølger og
overstråler de andre, så må der opstå et problem.
Og det, der chokerede mig, var, at målingen her er 30 timer efter den sidste eksponering.
For mig er det næsten umuligt, medmindre hun er blevet elektrosensitiv.
Og så opfanger hun også wi-fi, ligesom jeg gjorde med gyngen. Hvis du så kun holder din lillefinger på
gyngen, vil den opfange Wi-Fi fra omgivelserne og ikke længere det stærke Wi-Fi i sit åbne kontor.
Så kan hun ikke komme ud af rytmen.
Og når man ser på frekvenserne i deres hjernebølger, er der især 10 hertz. Det var det, WLAN gjorde.
Men hjernen bør kortlægge hele området. Det har vi brug for, hvis vi vil holde os sunde.
Et WLAN er noget, der sætter alle under pres på lang sigt, så der simpelthen må opstå et problem. Det er den logiske konsekvens.
Hvorfor ikke noget WLAN? Det handler om den naturlige frekvens.
Uanset om det er mobilradio eller WLAN, hvis vi har en ekstern frekvens, er det et spørgsmål om tid og
antennens styrke og nærhed, at der opstår interferens.
Og så har vi et billede som det af denne kvinde i det åbne kontorlandskab. Og så begynder vanskelighederne.
Og jeg vil bare spørge officielt, om det er værd at undlade at tilslutte sin egen computer
eller laptop? Simpelthen fordi det er mere praktisk?
Når du er landet sådan, har du relativt lang tid at gøre godt med, indtil din krop genvinder sin balance.
Så er det godt. Sundhed handler om at bevare sin egen tone. Og at holde sin egen tone
betyder, at vi alle bringer hjernebølger ind.
Så jeg tror ikke, jeg behøver at gå i detaljer med det.
Der findes mange undersøgelser af digital demens, dvs. afhængighed af mobiltelefoner.
Jeg læste forleden en rapport om en afvænningsbehandling, som de ville lave, og som de måtte stoppe, fordi børnene
blev så desperate, fordi de måtte opgive deres mobiltelefoner.
Det er afhængighed i allerhøjeste grad. Og metadon er ikke længere nok.
De ser, hvordan jeg klarer mig tidsmæssigt. Det fungerer ret godt.
Hvorfor ikke WLAN? Det er Pandoras æske.
Det overraskede mig virkelig. Alle de forældre, der arbejder hos Google og Facebook, lader ikke deres børn bruge
de produkter, de selv udvikler. Det må man forestille sig.
Sønnen kommer hen til sin mor og siger: "Jeg vil også have en mobiltelefon." "Nej, far har lavet den.
Du kan ikke få den. Det er for farligt."
Det er interessant. De ved, hvorfor de gør det på den måde.
Børnene i Silicon Valley får ikke mobiltelefoner og må ikke sidde foran en skærm, før de er 18 år,
for mange af dem. Det så jeg i den sidste artikel.
Hvorfor ikke noget WLAN? Lad os se på advarslerne.
Dette er fra Telekom, fra Speedport-routeren i kapitlet "Sikkerhedsinstruktioner og datasikkerhed":
"De integrerede antenner i din Speedport, dvs. din WLAN-router, sender og modtager radiosignaler, f.eks. for at levere dit WLAN.
Undgå at sætte din Speedport op i umiddelbar nærhed af soveværelser, børneværelser og opholdsrum for at
minimere eksponeringen for elektromagnetiske felter."
Så det er faktisk der, hvor man har råd til at gøre det nu.
Hvorfor ikke et WLAN? Overvågning, kontrol.
Dette er et bidrag fra Kla.TV. Desværre er det meget uskarpt.
Det er mennesker i et rum, som er blevet computeriseret med signalet, med strålingssignalet fra WLAN.
WLAN gør det ikke kun muligt at scanne et rum for at se, hvad der er i det, men også
bevægelserne i rummet af kroppe, der bevæger sig rundt.
Dette kan aflæses og derefter visualiseres ved hjælp af et computerprogram.
Det er ikke et billede, som vi er vant til fra fjernsynet, men skal genereres ved hjælp af computerteknologi.
Dette bidrag kom fra to amerikanske universiteter.
For nylig fik et tysk universitet 200 mennesker til at bevæge sig rundt i et rum ved hjælp af AI, og de var i
stand til at matche dem alle med næsten 100 procents nøjagtighed. Så det må man forestille sig.
Så vi har en refleksion, denne reflekterede stråling, som kan analyseres med et computerprogram.
Med AI kan det så klart tildeles, om de nu sover sammen, eller om de på en eller anden måde
skændes sammen. Det kan aflæses via Wi-Fi-signalet.
Jeg tror ikke, at de allerede gør det over hele linjen i dag, men hvis du bliver en person, som måske ikke nødvendigvis
er så populær hos staten, så er det relativt sandsynligt, at de vil se på, hvordan de kan kontrollere det.
Og det vil blive udvidet før eller siden.
Kontrolneurosen har faktisk eksisteret i relativt lang tid.
Hvorfor ikke WLAN? Fordi der er alternativer.
Og et af de bedste alternativer er kabelnettet.
Det betyder bare, at vi skal tilslutte det. Er det så slemt?
Jeg tror endda, det er godt for et barn. Det er en bevidst handling.
Jeg skaber nu en forbindelse til verden ved at indstille dette.
Så kabelnetværk, de kaldes Ethernet-kabler, det ville være det enkleste.
Og så er der nu også teknologier med LiFi. Det er en lysforbindelse, som er trådløs. Så der er forskellige versioner.
Der er LED, men der er også infrarød.
Så har du den f.eks. i en lampe i rummet. Og du har også en modtagersender ved siden af din enhed.
Og så bliver det transporteret via lys. Det er garanteret biologisk mindre kritisk end det, vi normalt gør med elektrosmog.
Infrarødt lys er absolut det nemmeste set fra mit synspunkt. Så der er virksomheder, hvor du allerede kan bestille dette.
Ja, andre slukker. Hvorfor slukker de? Jeg gør det kun kortvarigt.
Det bayerske delstatsparlament fraråder skoler WLAN, selv i 2007. De vil have kablede netværk.
Formålet er at udelukke mulige sundhedsrisici forårsaget af stråling, ifølge begrundelsen.
Så vi ved, at det er farligt. Så vi ønsker at eliminere faren. Det er faktisk logisk.
Andre slukker, Paris, det skete også i 2007.
De udstyrede alle biblioteker med WLAN. Og så klagede 40 % af medarbejderne over hovedpine.
Og at de ikke længere ønskede at arbejde under disse omstændigheder. WLAN'erne blev derefter slukket.
Og så blev det besluttet på en eller anden måde at vente, indtil der forelå mere detaljerede
undersøgelser. Jeg ved ikke, hvordan de nu er kommet med.
Haifa, for eksempel: Borgmesteren i Haifa, Yona Yahav, sagde derefter: "Hvis der er nogen
tvivl om vores børn, er der ikke mere tvivl."
Hej, husk denne sætning. Den er faktisk nøglen til hele diskussionen: WLAN i skoler, ja eller nej?
Og hvad gør byen Bern? 2017: 2,5 millioner kroner til at udstyre alle 88 skoler med WLAN.
Jeg spekulerer på, hvem der har modet til at undersøge disse skoler for at se, hvad der har
ændret sig, siden disse WLAN'er blev tændt i 2017.
Ja, jeg er langsomt ved at nå til vejs ende. Vi er i en verden, hvor vores hjerne befinder sig mellem to verdener.
Og spørgsmålet er, hvordan vi vil udvikle os videre.
Den naturlige evolution har faktisk gjort alting godt indtil videre. Og nu kommer de tekniske frekvenser og AI.
Og spørgsmålet er: Ja, hvad er det, der bliver ændret i vores væsen, i vores biologi, med disse ting?
Digitale indfødte versus digital demens, det er, hvad vi står over for, hvis der allerede er sådanne farer for afhængighed.
En hjerne, der er underudfordret, mister kapacitet og kreativitet, hvilket er vigtigt.
Og jeg mener, at vi bør spørge os selv, hvordan vi skal overdrage jorden til de næste generationer.
Indianerne havde et motto: Enhver beslutning skal afvejes indtil syvende generation.
Giver det stadig mening efter syv generationer?
Hvem af de mennesker, der udbreder WLAN på denne måde, tænker over det?
Kan vi overleve i syv generationer med WLAN i skolebygninger?
Dette spørgsmål er berettiget! Præsentationen har givet nok fakta til at få dig til at genoverveje.
Der findes løsninger, som kan implementeres i skolerne uden de store vanskeligheder.
Det rejser et andet spørgsmål: Er skolerne villige til at prioritere børnenes velfærd frem for økonomiske interesser?
Forældre og lærere opfordres til at informere lokale skoleledere og skolemyndigheder om
fakta og til at opfordre dem til at handle!