Kāpēc nav WLAN.
WLAN karstā punkta 10 Hz ritms aktivizē virsnieru dziedzeru darbību, un tas ir liktenīgi.
Sākumā rodas iespaids, ka man ir vairāk enerģijas.
Šis WLAN nevar būt problēma.
Kāpēc jums ir vairāk enerģijas?
Jo izdalās vairāk adrenalīna un kortizola.
Adrenalīns ir enerģijas hormons, kas patiešām dod spēku.
Daudzas skolas ir sapratušas, ka ar brīdi, kad ir izveidots WLAN, agresijas slieksnis ir ievērojami paaugstinājies.
Daudz vairāk agresijas starp bērniem, nekā sapratnes vienam pret otru.
Un tad rodas problēma, kas ir ilgums.
Jūs to pamanāt pēc diviem, trim, varbūt pieciem gadiem, kad virsnieru dziedzeris ir
pastāvīgi aktivizēts, tad tas sūcas vienreiz.
Un tad rodas nogurums.
Vispirms 2G, 3G, 4G, tagad 5G mobilo telefonu tehnoloģija.
Lielākā daļa iedzīvotāju jau ir informēti par to, ka antenu radītais īsviļņu starojums ir kaitīgs veselībai.
Bet kā ir ar pašinstalētu Wi-Fi mājās vai Wi-Fi skolās, kam neizbēgami ir pakļauti mūsu skolēni?
Vecāku padome un Volfaldenas skola Apencelles kantonā Šveicē ir pievērsusies šim jautājumam un uzaicinājusi Rollē kungu.
Dominiks Rolle vairākus gadus strādājis par vidusskolas skolotāju un vēlāk dažādās radošās profesijās.
Šodien viņš vada vienu no visaptverošākajiem konsultantu apmācības kursiem Šveicē.
Šajā lekcijā viņš parāda, kā WLAN var sabojāt šūnas kodolu.
Tas izraisa nogurumu, vājumu un paaugstinātu uzņēmību pret slimībām.
Klausieties šo izklaidējošo, uz praksi orientēto prezentāciju. Tā ir tā vērta.
Labs vakars visiem. Nedaudz izklaidīgi, bet, manuprāt, labi, ka esat atraduši ceļu uz šo aizraujošo tēmu.
Kad runa ir par elektrību, ir iesaistīts spriegums.
Un es ceru, ka ar šiem slaidiem, ko esmu jums sagatavojis, to arī izdosies parādīt.
Vai WLAN skolā ir neproblemātisks vai apšaubāms?
Un es gribētu sākt ar aptauju, lai mums būtu neliels priekšstats par to, kas atrodas zālē un kā tā ir sadalīta.
Pirmais jautājums ir, vai WLAN ir drošs?
Tāpēc, ja atbilde ir "jā", es būtu pateicīgs, ja kāds paceltu roku. Lai mēs varētu to nedaudz sadalīt.
Tas var būt skaidrs rokas signāls. Es neredzu roku.
Ak, jā, viens. Paldies par drosmi lauzt ledu.
Tad otrs jautājums. Vai WLAN ir OK?
Kurš tur pacels roku?
Tie ir jā, mums ir viena roka, tur ir puse rokas, divas ar pusi, tas ir labi.
Trešais jautājums: WLAN man dod simptomus.
Mani tas interesē. Kam ir šāds iespaids?
Ak, tas ir absolūtais vairākums. Tagad es tā nebūtu domājis.
Ko darīt, ja mēs ejam vēl tālāk? Mums mājās ir WLAN.
Jā, arī tas ir vairākums. Nedaudz vairāk nekā puse.
Un pēdējais jautājums - vai WLAN darbojas arī naktī?
To ir mazāk. Tāpēc daži to izslēdz, neizmanto naktī vai ieslēdz tikai tad, kad to izmanto.
Un es domāju, ka pēc lekcijas tas, iespējams, būs skaidrs, ja jūs spēsiet nonākt pie lietas būtības. Labi.
Vēlos īsi pastāstīt par savu pirmo sastapšanos ar WLAN. Manuprāt, tas bija 2002. gadā.
Mani uzaicināja uz elektrosmoga kongresu, lai redzētu, kādas tēmas tur tiek apspriestas.
Un es, tāpat kā jūs, sēdēju zālē un jutos arvien sliktāk un sliktāk. Nekad agrāk to nebiju piedzīvojis.
Un es nesen biju iegādājies augstfrekvences elektrosmoga mērierīci, un man tā bija nejauši atradusies somā.
Pēc tam es izņēmu ierīci. Tas nebija tas, tas ir pēctecis.
Un tad es ar izbrīnu ieraudzīju, ka virs manis, netālu no manas sēdvietas, ir ierīce, kas rādīja 10 Hercu ritmu.
Tā izšāva staccato kā no ložmetēja.
Un tad es nodomāju, ka labi. Tagad es zinu, kas ir WLAN. Esmu par to lasījis, bet vēl neesmu to sajutis.
Un šajā elektrosmoga kongresā es to sajutu.
Un šeit nāk pārsteidzošais novērojums. Tad es devos mājās.
Un es pamanīju, ka ikreiz, kad aizveru acis, man parādījās stroboskopa zibšņi, kā diskotēkā, tādā pašā staccato.
Dadadadadadada gaisma ir ieslēgusies un izslēgusies.
Manas smadzenes pārņēma ritmu un turpināja to atkārtot vairāk nekā pusstundu, lai gan es biju dabā, jau ārpusē.
Tā man bija pirmā pārsteidzošā tikšanās.
Tas nozīmē, ka manu smadzeņu viļņos ir ienācis ritms no kādas ierīces.
Man bija apmēram pusstunda, pirms man vairs nebija šo gaismas efektu.
Es nezināju, vai to, smadzeņu viļņus, vēl būtu bijis iespējams izmērīt, jo es šādus mērījumus neveicu.
Apskatīsim, kas īsti ir WLAN. Es nezinu, vai visi ir vienisprātis par šo jautājumu.
Ja datoriem, klēpjdatoriem, planšetdatoriem un viedtālruņiem ir nepieciešams izveidot savienojumu ar
internetu, daudzos gadījumos tas tiek darīts, izmantojot WLAN.
Šī ir bezvadu tehnoloģija, tāpēc nav nepieciešams pievienot kabeli.
Tehniskais progress ir tāds, ka jums nav nepieciešams to pieslēgt. Tas ir tas, kas mums šeit ir.
Tomēr tagad ir arvien vairāk ierīču, kurās ir iebūvēts WLAN.
Un, tā kā es jau vairāk nekā 30 gadus veicu elektrosmoga mērījumus, palīdzot cilvēkiem padarīt vidi
harmoniskāku un elektrobioloģiski pieņemamāku, es jau esmu atklājis lietas, par kurām jūs neiedomājaties.
Tātad sieviete, kura vairs nevarēja gulēt un pēc tam apgalvoja, ka kaimiņam ir WLAN, tas ir no viņa.
Viņa ir jutīga pret elektrību, un es vienkārši apstaigāju viņas dzīvokli ar šo ierīci. Galu galā tā ir daļa no mana darba.
Tad es tiešām redzēju, aiz sienas viņas gultas vietā tas norādīja diezgan spēcīgi tieši šajā staccato ar mērierīci.
Es izgāju no guļamistabas un pajautāju, kas tas ir par istabu?
Jā, tā ir tikai noliktava.
Es teicu, ka šeit ir jābūt signālam, un tur atradās neliels bezvadu putekļu sūcējs.
Nejautājiet man, kāpēc bezvadu putekļu sūcējam ir jābūt savienotam ar internetu.
Viņi to nezināja. Tāpēc viņi to pakāra pie savas gultas - tikai otrā sienas pusē -, lai uzlādētu.
Un, protams, sieviete to juta pirmkārt un galvenokārt, vīrietis mazāk teica, ka tas viņu uztrauc.
Diemžēl bieži vien ne visiem ir vienādas sekas. Taču sieviete vairs nevarēja gulēt.
Radās arī iespaids, ka problēmu rada kaimiņš no lejas. Tas bija viņas bezvadu putekļsūcējs.
Kurš gan iedomātos, ka nelielam bezvadu putekļu sūcējam, ko var izmantot arī uz galda, būs iebūvēts WLAN?
Pērkot ledusskapi vai virtuves ierīci, tai parasti ir WLAN.
Ir tik daudz ledusskapju, ka tajos ir iebūvēti sensori.
Ja piena nepietiek, to var pasūtīt atkārtoti. Tātad tas ir paredzēts, lai atvieglotu mūsu dzīvi, tā tas tiek pārdots.
Daudzās mājās ir uzstādīti printeri, pat ja tie ir pieslēgti, tiem ir uzstādīts WLAN un tie nepārtraukti izstaro starojumu.
Un, ja birojs atrodas blakus guļamistabai, rodas efekts, kas var traucēt miegu.
Skaņas sistēmas, kas nav noņemtas pa nakti un pēc tam tiek ieslēgtas Bluetooth režīmā, kas ir pielīdzināms
WLAN režīmam, tad tās arī tiek ieslēgtas visā dzīvoklī.
Un vidējā dzīvoklī, ko es šodien kaut kur analizēju, ir no trim līdz astoņām, dažkārt pat līdz divpadsmit ierīcēm.
Man ir jāatvieno viens pēc otra no barošanas avota vai no akumulatora, līdz man
patiešām ir miers un klusums manā mērierīcē.
Un pieredze rāda, ka pēc tam cilvēki man zvana un saka: "Ei, tas ir tik lieliski, paldies, ka mums to parādījāt.
Man jau ir bijuši kaimiņi no cilvēkiem, kurus es konsultēju, - viens no viņiem man piezvanīja un teica, ka tas
ir lieliski, par laimi, es atnācu un teicu, ka WLAN traucē viņa kaimiņiem kvalitatīvi gulēt.
Tā kā viņš to vienmēr ir izslēdzis, viņam vairs nav nepieciešamas miega zāles. Labi.
Tātad jūs, protams, varat arī novērst traucējumus ar zālēm.
Paskatīsimies, kā tas pulsē. Ļaujiet man mēģināt vizualizēt šo staccato.
Tagad to var salīdzinoši labi dzirdēt. Tātad šis ir WLAN, kas atrodas pie griestiem.
Ja es tagad mazliet pavirzīšos, man tagad šeit ir attēlu pārraide, kas šajā gadījumā ir bezvadu pārraide.
Tā ir datu apmaiņa. To var dzirdēt gandrīz tikai kā sniegu.
Taču šī tatatatata ir gandrīz vēl ekstrēmāka par datu apmaiņu, kas notiek.
Un mēs uzzināsim, kāpēc tas tā ir.
Tātad mums ir 10 šūpoles sekundē, un mēs redzam, ka tas ir acīmredzami spēcīgāks nekā datu apmaiņa.
Un tieši šie triecieni rada problēmas.
Tie darbojas ar aptuveni 10 Hz frekvenci. Un mēs redzēsim, ko tas dara.
Aplūkosim praktisku piemēru. Man zvana skolotājs.
Jūs veicat elektrosmoga mērījumus. Jā, labi. Man ir problēma.
Pirms diviem mēnešiem manā klasē uzstādīja WLAN, un kopš tā laika es nevaru mierīgi iet uz skolu.
Un tad es nodomāju: labi, es ieradīšos, lai mēs varētu to izmērīt.
Un tad viņa man pastāstīja, kas no tā iznāca.
Esmu daudz dzirdējis par elektrosmogu, bet šis skolotājs mani patiešām pārsteidza.
Viņa man teica, ka viņai ir problēmas koncentrēties.
Viņa ir mācījusi 20 gadus, nekad nav saskārusies ar grūtībām, bet kopš šī lieta karājas viņas istabā, viņa vairs
nespēj pienācīgi koncentrēties un katru vakaru viņai sāp galva.
Tāpēc, kad ķermenis dod signālu, mums vajadzētu tajā ieklausīties.
Tas ir svarīgi, lai nerastos vēl nopietnākas problēmas.
Viņai ir pastāvīga spriedze. Viņai ir nepieciešamas masāžas vannas vai kaut kas cits,
lai viņas ķermenis atkal varētu atslābināties.
Un tad viņa man teica, ka šo divu mēnešu laikā viņa ir pieņēmusies svarā par 15 kilogramiem.
Jums jāsaprot, ka taukaudi ir kā izolators daudz jutīgākiem orgāniem, tāpēc organisms reaģē saprātīgi.
Ir saprotams, ka šādā ekstrēmā situācijā viņš pēkšņi uzkrāj tik daudz tauku, cik nepieciešams, lai sevi pasargātu.
Kad viņa man pastāstīja, kas notika ar skolēniem, un, kā jau teicu, viņai ir 20 gadu pieredze, viņa teica, ka
nekad nevienā klasē nav piedzīvojusi šādus mācību blokus.
Un viņai gandrīz nekad nav tādas dienas, kad visi skolēni būtu klāt.
Tāpēc ir paaugstināts saslimstības līmenis, ir daudz vairāk agresijas, tiklīdz atskan pārtraukuma
zvans, cilvēki sāk strīdēties, kliegt, un viņa jūt, ka vairs nespēj noturēt enerģiju.
Un pēc tam parādījās vēl lielāka agresija un spontāna vemšana.
Tad skolas vadība paziņoja, ka, iespējams, ir izplatījies vīruss. Bet galējā gadījumā šāds signāls var
tik ļoti izjaukt nervu sistēmu, ka bērns pēc tam vemj.
Un vairākkārt ir gadījies, ka bērns ir vienkārši padevies, izmantojot burtnīcas.
Un, jā, protams, tīrīšana prasīja daudz darba.
Tad es biju diezgan neizpratnē. Vispirms, par laimi, man līdzi mērījumu futrālī bija alumīnija folija, tad es
ietinu antenas un redzēju, ka vērtība ir daudz labāka.
Nākamajā dienā es saņēmu dusmīgu telefona zvanu no šīs skolas vadītāja.
Pēc tam telefona sarunas laikā es izmainīju sarunas gaitu un teicu, ka tas ir tik bezatbildīgi,
ko viņš nodara šai skolotājai, šai skolas klasei.
Vismaz šai lietai būtu jāiziet no istabas uz gaiteni, pēc iespējas tālāk no klasēm, lai vismaz amortizētu lielāko lietu.
Un absurda lieta bija tāda, ka, iespējams, jūs to šeit redzat, ir viens elements, un tad ir otrs.
Vienam no tiem ir antena, kuru es pēc tam ietinu alumīnijā.
Viņai ir divi WLAN, viens no tiem paredzēts bērnudārzam.
Tad es viņam pajautāju, lai godīgi pasaka, kuriem bērnudārzniekiem, ierodoties bērnudārzā, ir jāpārbauda e-pasts?
Vai arī viņi patiešām jau darbojas tiešsaistē?
Kāpēc jūs darāt kaut ko tādu vecuma grupai, kas patiešām nav piemērota?
Bija neliels strīds, bet pēc dažām nedēļām skolotāja man piezvanīja un pateicās, ka direktore ir reaģējusi un aizvedusi
to, lai viņa varētu atveseļoties, pēc iespējas tālāk no viņas.
Tas ir tikai praktisks piemērs.
Paskatīsimies, ko šis citāts saka šeit.
"Ir pierādīts, ka cilvēka asins šūnu apstarošana ar elektromagnētisko lauku bojā ģenētisko materiālu.
Ir pierādījumi par palielinātu risku saslimt ar vēzi." Runa ir ne tikai par galvassāpēm, bet arī par vēzi.
Un no kurienes, jūsuprāt, ir šis citāts?
Swisscom WLAN patenta pieteikumā.
Tātad tas ir labi zināms, un tomēr tas joprojām tiek izlikts. Tā ir nepieredzēta bezatbildība.
Šovakar jūs dzirdēsiet arī citas līdzīgas lietas.
Vēl viens citāts, kas man palicis ļoti atmiņā.
"Tika pieprasīts, lai mēs formulētu NIR rīkojumu, t.i., Radiācijas rīkojumu, tā, lai
telekomunikāciju uzņēmums varētu brīvi attīstīties.
Jo vairāk elektrosmoga, jo vairāk cilvēki ir apjukuši un jo vairāk izmanto mobilos tālruņus,
kas ir veselīgi, vismaz telekomunikāciju nozarei."
Tāpēc tajā ir liela deva sarkasma. Un kas tas bija?
Tas bija bijušais federālais padomnieks Morics Leuenbergers Šafhauzenes S-Bahn delegātu sanāksmē
2004. gadā, taču kopš tā laika nekas nav noticis.
Un, kā jūs zināt, pēc tam viņš nodeva savu departamentu Dorisai Leitardai, un viņa tik labi sadarbojās ar
Swisscom, ka visas Morica Leuenbergera pūles tika atceltas.
Tātad ir dažādi viedokļi. To ir svarīgi saprast.
Ieskatīsimies ārpus kastes. Kodolsprādziens.
Mēs redzam, ka ir uzceltas tribīnes, lai cilvēki varētu vērot šo pasākumu.
Un, protams, mēs zinājām, ka pastāv zināms risks acīm.
Tāpēc ir nepieciešamas īpašas brilles, lai pasargātu no gamma starojuma vai rentgena stariem.
Mēs zinājām, ka ir nepieciešams zināms attālums, lai spiediena vilnis un karstuma
vilnis nebūtu kritisks. To visu varēja aprēķināt.
Taču jūs neesat domājis par gamma starojumu.
Tieši gamma starojums ir tas, kas organismā vai šūnā izraisa problēmas, var rasties šūnu pavedienu
pārrāvumi un deģenerācija, kas var pāraugt vēzī.
Un es minēju šo piemēru, jo mēs tikpat maz zinām par elektrosmogu, par šīm impulsu frekvencēm un
frekvencēm, kas tiek izmantotas bezvadu tehnoloģijās.
Mēs vienmēr kaut kur piedzīvojam tehnoloģiju māniju un domājam, ka tas ir lieliski.
Jā, kurš gan negribētu atrasties tur, kur notiek šāds sprādziens? Tieši tā jūs domājāt sākumā.
Jautājums ir, kā tas attīstīsies.
Es minēju šo piemēru, jo vēlos atsaukties uz pētījumu REFLEX.
Šis ir mūsu DNS, t. i., mūsu ģenētiskā materiāla, attēls elektronu skenēšanas mikroskopā.
Tam vajadzētu izskatīties gandrīz kā zvaigznei.
Ja to tagad apstaro ar gamma stariem, un tas ir apstarojums, kas būtu 1600 rentgena staru - t. i., neviens parasti
netiek tik daudz rentgena staru -, tad šūnas virknes pārrāvumi izraisa DNS sadalīšanos, un tad tas izskatās šādi.
Mēs to zinājām. Tāpēc to sauc par jonizējošo starojumu. Jonizējošais starojums ir bīstams.
Pēc tam zinātnieku aprindas pārsteidza tas, ka 24 stundu iedarbība ar parastu mobilo tālruni, kas darbojas 1600 MHz
frekvencē un kura SAR vērtība nav pat maksimālā, proti, 2 vati uz kilogramu, bet gan 1,3 vati
uz kilogramu, radīja šādu ainu - līdzīgu šai.
Un viņi apgalvo, ka tas ir nejonizējošais starojums, tomēr tas ir bojājis ģenētisko materiālu.
Un vēl ir jautājums par to, cik ilgs laiks paies, līdz audzējs kaut kur attīstīsies.
To parādīja REFLEX pētījums.
Tas parādīja UMTS, toreiz sauktu par UMTS, tagad SS3-G, genotoksisku ietekmi pie zemas lauka intensitātes.
Pētījums ir vairākkārt apstiprināts. Tā ir zinātne.
Ja pētījumus var apstiprināt vairākas reizes, tad jums ir jāmeklē tur.
Zinātniskā ētika mums uzliek par pienākumu to aplūkot rūpīgāk.
Kas ir noticis? Jūs neticat, bet tas ir noticējis.
Profesors Lerhls, bijušais Vācijas Radioloģiskās aizsardzības komisijas priekšsēdētājs - Es vienmēr domāju,
ka Radioloģiskās aizsardzības komisija ir izveidota, lai aizsargātu iedzīvotājus no radiācijas.
Taču šeit ir noticis otrādi, proti, starojums ir aizsargāts, tam ir atļauts turpināt izstarot starojumu.
Viņš uzsāka raksturu slepkavības kampaņu pret pētniekiem, apgalvojot, ka pētījums ir
falsificēts - un ka tas ir zemākais atvilktnis.
Pēc tam viņš apgalvoja, ka asistente bija iemīlējusies profesors, kurš veica refleksu pētījumu.
Un tad viņš ļāva to izlaist cauri presei.
Citiem vārdiem sakot, kaut kas tāds, kam nav nekāda sakara ar zinātniski pamatotu darbu; viņš vienkārši trāpīja zem jostas.
Un pagāja vairāki gadi, līdz mediji uzzināja, ka profesoram Lerhlam ir izvirzītas
apsūdzības. Visaugstākās pakāpes apmelošana.
Bet tad cilvēki tam noticēja. Viņi teica, jā, ka kāds aizrautīgs asistents viltojis pētījuma rezultātus.
Un tas tā nebija. Tas tika pierādīts. Bet tas prasīja daudzus gadus, visās tiesu instancēs. Tā tas notiek.
Un, ja mēs skatāmies soli tālāk, mēs zinām, kas patiesībā var notikt pašā šūnā un kāpēc notiek šie šūnu pavedienu pārrāvumi.
Šis ir profesora Dr. Martina Palla pētījums.
Tātad šeit ir šūnas membrāna. Apakšējā daļa ir iekšpusē, bet augšējā - ārpusē.
Kalcijs ar dubulto plusa lādiņu gandrīz nekad nedrīkst ienākt.
Piemēram, nātrijs un magnijs ir jāiekļauj, jo tie ir svarīgi šūnas pamatelementi. Bet kalcijam nevajadzētu būt ārpusē.
Kad pievienojas kalcijs, sākas problēmas. Un tieši uz to norādīja Martins Pals.
Tad rodas superoksīds un slāpekļa oksīds. Tie apvienojas, veidojot peroksinitrītu. Tas ir visspēcīgākais radikāls.
Tas ir tik spēcīgs, ka tas vienkārši izsit elektronus no šūnām. Un tad daļa šūnas sabrūk.
Tas var nonākt šūnas membrānā. Tas var būt mitohondrijos. Tas var noteikt olbaltumvielas.
Tas var būt arī cilmes šūnās vai DNS.
Tāpēc arī nejonizējošais starojums var bojāt mūsu ģenētisko materiālu.
Tas nozīmē, ka, jo augstāka frekvence, jo īsāks cikls - par to es runāšu vēlāk -, jo lielāks oksidatīvais
stress, šis ļoti bīstamais nitrozatīvais stress, kas patiešām samazina organisma veselību.
Kāpēc statistika jau tagad ir 50 % no visiem nāves cēloņiem, kas izraisa vēzi?
Tas ir izplatīts starp cilvēkiem, kas strādā ar mobilajiem tālruņiem.
Tas neattiecas uz vietējiem iedzīvotājiem, kuri, iespējams, joprojām var izmantot
interneta staciju pasta nodaļā vai kur citur.
Kāpēc ar mums? Es domāju, tas ir tikai jautājums, vai jūs vēlaties skatīties vai nē. Un
es nedomāju, ka mēs varam ilgāk novērsties.
Pašlaik tiek veikts liels lauka izmēģinājums. Patiesībā mums ir federālie biroji vai komisijas, kas varētu pret to aizsargāt.
Tagad es ņemšu piemēru no Vācijas, no Federālā radiācijas aizsardzības biroja.
Tā ir apņēmusies saglabāt pēc iespējas zemāku radiācijas līmeni.
Un tad nāk viens no šīs BfS vadītājiem un saka žurnālistam: "5G riski ir jāizpēta, bet tikai pēc paplašināšanas."
Tas ir lauka izmēģinājums, tas ir izmēģinājuma izmēģinājums ar jūrascūciņu.
Pētniecības projektos mēs uzraudzīsim un novērosim jaunā antenu tipa ietekmi uz iedzīvotāju ekspozīciju.
Jūs esat pētniecības projekts, kas tiek uzraudzīts un novērots - Radiācijas aizsardzības
komisija! Diemžēl Šveicē tas nav daudz citādāk.
Ja mēs tagad aplūkojam juridisko situāciju šajā jomā, tad Federālajā konstitūcijā ir daži panti, kas, piemēram, nosaka,
ka ikvienam ir tiesības uz fizisko un garīgo neaizskaramību.
Diemžēl ar šo tehnoloģiju tas vairs nav iespējams.
Bērniem un jauniešiem ir tiesības uz īpašu viņu integritātes aizsardzību.
Tad kāpēc gan ideja par WLAN ierīkošanu skolās un bērnudārzos, ja jauniešiem vajadzētu būt
īpaši aizsargātiem? Ar to kaut kas nav kārtībā.
Un mums nav ne jausmas, ko tas nozīmē. Federālajai konstitūcijai patiesībā būtu jāstāv pāri visam.
Apskatīsim pētījumus sīkāk. Šis ir no Karla Hehta.
Mēs redzam nervu šūnu. Tā ir šūna, kas ar astes palīdzību savienojas ar citu šūnu.
Lai signāls tiktu pārraidīts, tam nepieciešams izolācijas slānis.
Šis izolācijas slānis ir Švanna šūnas, un tās ir veidotas no mielīna.
Mielīnu veido B12 vitamīns.
Tas ir viens no iemesliem, kāpēc vegāniem un veģetāriešiem ir vēl grūtāk cīnīties ar elektrosmogu nekā gaļēdājiem.
Tātad, ja mums ir pietiekami daudz B12, mēs varam veikt labu izolāciju un mūs mazāk ietekmē.
Tomēr Karls Hihts ir atklājis, ka mielīna apvalkus lēnām iznīcina EML radioviļņu starojums, šie
elektromagnētiskie lauki - tad nervi ir pakļauti iedarbībai.
Lai būtu skaidrs, citēju profesoru Karlu Hehtu: "Starojums no radariem, mobilajiem telefoniem - tostarp 5G un 2G un viss
starp tiem, tostarp WLAN - var lēnām noārdīt nervu izolāciju.
Tad nervi ir burtiski uz nerviem."
Un tur viņš ir - Karls Hihts. Un ir svarīgi zināt, cik daudz labu pētījumu šajā jomā tiek kavēti.
Es taču jums stāstīju par likumu.
Patiesībā mums ir pietiekami daudz pierādījumu tam, ka šis rādītājs ir jāsamazina.
Tas ir sarežģītākais. Kas tiek darīts? Viņi cenšas to noslēpt.
Tad es aplūkoju, kā tas notiek, piemēram.
Profesors Karls Hehts (Karl Hecht) telekomunikāciju iestādes uzdevumā pārbaudīja dažādus pētījumus un spēja pierādīt
visnopietnākos mobilo tālruņu radītos kaitējumus veselībai.
Kas notika? Viņa darbs bez pēdām pazuda iestādes pagrabā, viņam neļāva to nodot.
Viņš to uzzināja, bet nedrīkstēja izpaust.
Vai arī Amerikā Džordžs Karlo (George Carlo) lielākajā amerikāņu pētījumā par mobilajiem telefoniem atklāja, ka, lietojot
mobilos telefonus, audzēju skaits nepārprotami palielinās.
Sponsori aizliedza publicēšanu. Dr. Karlo nepakļāvās. Viņš zaudēja darbu.
Viņa māja tika aizdedzināta - tika pierādīts, ka tā bija ļaunprātīga dedzināšana - un viņa reputācija diskreditēta.
Tātad jūs cīnāties pret personu tādā līmenī, kas patiesībā ir pilnīgi netaisnīgs.
Tā notiek ar cilvēkiem, kuri rīkojas apzinīgi un ar ētisku, pareizu attieksmi. Un man ir vēl daudz šādu piemēru.
Prof. Dr. W. Ross Adey citāts. "Mēs ļoti labi zinām, ka pulsējošiem signāliem ir spēcīgāka ietekme uz
cilvēkiem nekā nepulsējošiem signāliem. Impulsa mikroviļņi dziļi iejaucas bioloģiskajos procesos."
Tas ir šis impulsa signāls. Un tagad nāk tas, ko Dr. Karlo ir atklājis.
Viņš, protams, veica eksperimentus ar dzīvniekiem, kā arī ar šūnu kopām un pētīja, kā šis starojums ietekmē dzīvniekus un šūnas.
Viņš šo pulsējošo starojumu raidīja uz objektiem un tad redzēja, jā, tas notiek salīdzinoši ātri, deģenerācijas, kas pāraug vēzī.
Tad viņš nāca klajā ar ideju aizpildīt spraugas ar atmosfēras troksni, ko viņš vienkārši paņēma no zemes.
Saziņa netika pārtraukta. Sistēma joprojām darbojās nevainojami.
Bet notika tā, ka viņa peles izdzīvoja, ka šūnas Petri trauciņos vairs neveidoja audzējus.
Viņš ir atradis risinājumu tam, ko mēs varētu darīt. Jums tas patiešām ir jāsaprot.
Tāpēc viņš tika diskreditēts. Tāpēc viņa laboratorija tika aizdedzināta, viņa māja nodedzināta.
Jūs varētu jautāt sev, kāpēc, kas aiz tā slēpjas?
Un, iespējams, es varu jums nedaudz palīdzēt, dot jums kādu atspaidu.
Gēnu inženierijā izmanto zemas intensitātes pulsējošos mikroviļņus, lai ieviestu gēnus un modificētu konkrētas šūnas.
Šeit pa labi redzamais ir parasta paparde.
Un šajā papardē tika implantēts spīdošā tārpa gēns. Tāpēc tā kļuva par spīdošo papardi.
Tas ir zinātniski aizraujoši. Tas ir kā no jauna salikt Lego. Vēl jāskatās, cik daudz jēgas tam ir.
Taču pārsteidzošākais ir tas, ka, pateicoties šīm impulsu sekvencēm, mūsu organisms ir atvērtāks pārmaiņām.
Un laikā, kad mūsu apritē ir RNS vakcīnas, šī pulsēšana patiešām nav aktuāla. No tā mums patiešām vajadzētu izvairīties.
Un mēs varam no tā izvairīties tikai savā vidē.
Mēs varam no tā izvairīties tikai skolās un bērnudārzos. Lai arī tur nerastos grūtības.
Jo tad svešzemju gēni tiek ieviesti ātrāk. Tas ir laboratorijā izmantotais paņēmiens.
Un tas man atgādina par Nirnbergas kodeksu. Eksperimenti ar cilvēkiem ir aizliegti.
Tā kā pulsējošo mikroviļņu drošība ilgtermiņā nav pētīta, šis princips tiek pārkāpts.
Eksperimentiem ar cilvēkiem ir absolūti nepieciešama brīvprātīga piekrišana.
Nirnbergas kodekss tika izdots pēc Otrā pasaules kara, lai novērstu nacistu turpmākus eksperimentus ar cilvēkiem.
Taču diemžēl tieši tas šobrīd tiek darīts visā pasaulē.
Un mums vienkārši ir jāiemācās izprast šo sistēmu un tad jāiemācās sevi pareizi aizsargāt. Citādi mēs šos gadus nepārdzīvosim.
Un es vēlos jums pastāstīt kaut ko tehniski svarīgu, kas ir jāsaprot. Tas ir signāla slīpums.
Mums ir mazāk stāvas nogāzes. Tas ir gandrīz līdzīgs dabiskajam sinusoidālajam vilnim, kas izplatās šādā veidā.
Tātad, jo mazāks leņķis, jo signāls ir bioloģiski saderīgāks.
Elektronika ir lēna, un tai nepieciešama lielāka jauda. Mēs to sapratām. Viņi teica: labi, mēs saīsināsim sekvences ilgumu.
Tātad, ja es varu dot tikai īsu, ļoti īsu impulsu, man vajag daudz mazāku jaudu.
Tas ir tad - bet tad veidojas stāvs slīpums, un tieši tas bioloģiski ir daudz kaitīgāks. Un
tas ir tas, kas var ļoti ātri izjaukt mūsu DNS.
WLAN un Bluetooth ir šāda mēroga. Ir atšķirība, vai WLAN darbojas 2,45 GHz vai 5 GHz frekvencē. Pie 5 GHz tā ir augstāka.
Un Bluetooth signāliem dažkārt ir ekstrēms malas stāvums. Un, jo lielāks ir malas stāvums, t.
i., jo asāka ir šī izvade, jo grūtāk to izdarīt.
Un tagad rodas ar to saistītā problēma. Kad mēs to mēra, svarīga ir maksimālā vērtība.
Tomēr mēs varam noteikt arī vidējo vērtību.
Ar pirmo signālu tie joprojām ir salīdzinoši tuvu viens otram, bet ar otro problēma ir
tā, ka ir nepieciešamas ļoti ātras mērierīces.
Pagaidām nav mērierīces, kas būtu pietiekami ātra 5G. Jums ir nepieciešams 5G, to var aplūkot tikai matemātiski.
Un es jums to kaut kā parādīšu.
Francija ir piespiedusi 5G izmērīt, cik spēcīga ir iedarbība.
Un neviena mērierīce nespēj noteikt šos īsos impulsus.
Viņi teica: labi, tad pulss tiek iesaldēts, lai tas ilgtu pietiekami ilgi, lai to varētu izmērīt. Un tas bija 24 000 vati.
Taču plānošanas pieteikumā bija minēti tikai 300 vati. Kāpēc? Tāpēc, ka vidējā vērtība ir ļoti zema.
Šeit mēs nonākam maldinoša iepakojuma jomā. Mūsdienās šo tehnoloģiju faktiski var izmantot, lai pārdotu, varētu
teikt, salīdzinoši lielu skaitu krāpniecisku produktu.
Es to ilustrēšu ar ļoti vienkāršu piemēru.
Ikviens ir iedzinis naglu sienā.
Un tagad mēs tur veicam pukstēšanu. Tas ir āmurs, kas nāk uz leju.
Mums ir spiediens un laiks kā divi komponenti, kas ir svarīgi.
Un, ja mēs tagad izmērām triecienu šeit, uz naga, tad sekundes daļas laikā mēs sasniedzam aptuveni 800 kilogramus.
Tātad var teikt, ka maksimālā vērtība ir 800 kilogrami.
Bet, ja tagad ņemam vidējo vērtību un vidēji noapaļojam pauzes starp atsevišķiem triepieniem, kas
arī šeit ir, tad maksimālais svars ir 2 kilogrami.
Tātad, ja jūs tagad pārvarēsiet plaisu un aplūkosiet mērīšanas tehnoloģiju - es jau teicu, ka mēs varam mērīt,
piemēram, 5G un ātru Wi-Fi tikai ar top ierīcēm, lai redzētu, cik spēcīgi tās ietekmē ķermeni.
Un mans jautājums ir, kas sāp īkšķi, kad slīd, maksimālā vērtība vai vidējā vērtība?
Tātad, ja uz īkšķa nospiežat 2 kilogramus, īkšķim ir vienalga. Bet ar 800 kilogramiem tas kļūst ļoti zils.
Un, attiecinot to arī uz elektrosmoga iedarbību, ir skaidrs, ka arī šajā gadījumā
problēma ir maksimālā vērtība, nevis vidējā vērtība.
Aplūkosim federālo parlamentu un pēdējo gadu notikumus tajā.
2016. gada decembrī Valstu padome saka "nē" limita palielināšanai.
Un šis robežvērtību palielinājums bija svarīgs mobilo sakaru nozarei, jo, ja viņi pareizi veica aprēķinus, viņi
saprata, ka 5G vairs nedarbosies ar pašreizējām robežvērtībām.
Pat ja jūs varat nedaudz krāpties ar vidējo vērtību.
2018. gadā Valstu padome atkārtoja: "Nē, ierobežojumu palielināšana". Tad viņi atkal un atkal
mēģināja, vai mēs nevarētu to nedaudz paaugstināt?
2020. gada aprīlī Federālā padome pati paziņo, ka tā nevēlas mīkstināt robežvērtības.
2020. gada jūlijā 85 % iedzīvotāju nevēlas ierobežojumu atvieglošanu.
Tad 2021. gada februārī FOEN nāks un sniegs ieteikumu par īstenošanu, lai 5G vispār būtu iespējams.
Pēc tam 2021. gada decembrī Federālā padome to legalizēs.
Pateicoties šim sarežģītajam vidējās vērtības aprēķinam, ir iespējams izmantot desmit reizes jaudīgākus raidītājus.
Tātad 5G gadījumā tas nozīmē, ka ir iespējams divarpus līdz desmit reizes lielāks starojums.
Labi, tagad es atgriežos pie īkšķa.
Ja nospiežot 2 kilogramus uz īkšķa, pie 20 kilogramiem tas kļūst nedaudz spēcīgāks.
Tā tas arī notiek. Un pēc tam viņiem ir atļauts izmantot arī 6 minūšu vidējo rādītāju.
Tātad varat mērīt 6 minūtes un pēc tam visu mērījumu vidējo vērtību.
Es atgriezīšos pie šī skābes testa.
Tas nozīmē, ka nagla tiek iebīdīta ar 2 kilogramiem. Tas noteikti nav iespējams.
Pēc tam Federālā padome komentē: "Ar šo grozījumu NIR rīkojumā noteiktās robežvērtības netiks mīkstinātas.
Tāpēc tiek saglabāta piesardzīga veselības aizsardzība." Tas nav taisnība.
Tehniski, bioloģiski runājot, tie ir lieli meli.
Tam atbilst arī citāts no Kārļa Frīdriha fon Veicekera (Carl Friedrich von Weizsäcker):
"Fiziskais pasaules uzskats nav nepareizs tajā, ko tas apgalvo, bet gan tajā, ko tas nosaka."
Par saviem zinātniskajiem kolēģiem viņš teica, ka viņi visi zina, ka jūs kaut ko pētāt un ka tas,
kas nedrīkst izskanēt, tiek vienkārši izslēgts.
Un tā diemžēl šodien zinātnē ir izplatīta prakse.
Tas pamudināja kādu vācu vidusskolēnu, šķiet, netālu no Minhenes, teikt: "Labi, mēs veiksim savu pētījumu.
Ja zinātni var šādi sagraut, tad mēs to darīsim paši."
Viņi iznomāja tumšā lauka mikroskopa sistēmu un veica papildu testus, vienkārši asinis no auss. Vienmēr tajā pašā vietā.
Zinātne nozīmē, ka jums vienmēr ir jāspēj to atkārtot, tāpēc jums ir jāizstrādā skaidrs noteikums.
Un viņi uzdeva jautājumu, ko nozīmē mobilā tālruņa zvans?
Šeit redzams tumšā lauka attēls. Šeit mēs redzam sarkanās asins trombocītus, kas patiesībā ir
ļoti skaidri pirms mobilā tālruņa izmantošanas.
Un pēc īsas sarunas pa mobilo tālruni šo jauniešu asinis ir mainījušās.
Tikai divas minūtes pie mobilā tālruņa, un asinis jau bija atšķirīgas.
Pārsteidzoši bija ne tikai tās personas asinis, kurai pie auss bija pielikts mobilais tālrunis, bet viņi
pārbaudīja arī kādu cilvēku, kurš atradās divu metru attālumā, un arī viņa asinis bija lipīgas.
Tātad tas nebija tikai attālums, bet vienkārši signāls, kas lika asinīm veikt šo naudas rulli.
Kad tas notiek, viss organisms tiek sliktāk apgādāts, un rodas aizvien nopietnākas problēmas.
Tas nozīmē, ka mēs patiešām nevaram sasniegt siltuma robežu.
Šeit mēs redzam parasto robežvērtību skaidrojumu, kā tās ir attēlotas.
Pēc 15 minūšu telefona sarunas ķermenis, cik man zināms, nedrīkst būt sakarsis vairāk par 2 grādiem.
Šī ir termofotogrāfija, kurā to var ļoti skaidri redzēt.
Tātad jūs tikai skatāties uz robežvērtībām, lai redzētu, vai visa ierīce nesakarst pārāk daudz.
Un, ja mēs tagad atgriežamies pie šī pētījuma, t.i., Jugend forscht, jums atkal kreisajā pusē ir mobilais
telefons, zvans vēl nav noticis, tātad asinis vēl ir jaukas.
Un pēc trīs minūšu sarunas pa tālruni jums ir ruļlis ar naudu.
Un ne tikai personai, kura ir pieliktusi mobilo tālruni pie auss, bet arī apkārtējiem.
Tam nav nepieciešams tik spēcīgs signāls, ka ķermenis ir traucēts. Tas ir atsvaidzinoši.
Tāpēc PVO 2011. gadā klasificēja mobilo tālruņu starojumu kā iespējami kancerogēnu.
Tas ir tāds pats bīstamības līmenis kā pesticīdiem, DDT, hloroformam un smagajiem metāliem.
Tātad, ja jūs iekārtojat WLAN klasēs vai skolās, jūs varētu arī likt tiem strādāt ar DDT vai pesticīdiem bioloģijas stundās.
Tas ir salīdzināms. Un to saku nevis es, bet PVO. Jo tas ir tāds pats riska līmenis.
Ko aizsargā robežvērtības? Tas ir jautājums. Nākamais jautājums.
Es esmu mēģinājis to ilustrēt ar ļoti vienkāršu zīmējumu.
Tas vienmēr ir tikai īstermiņa slogs.
Tātad šūnas pēc termiskās iedarbības var sakarst par aptuveni vienu vai diviem grādiem.
Tas jums nesagādā sliktu drudzi. Tātad jūs varat ar to samierināties.
Taču ilgtermiņa iedarbības ietekme nav ņemta vērā.
To sauc par netermiskajiem efektiem. Tieši tie rada diskomfortu.
Tieši tās tad izjauc bioloģisko līdzsvaru. Tā ir problēma.
Mērījumi sniedz skaidrību; tā ir viena no svarīgākajām sastāvdaļām. Tas ir patiešām aizraujoši.
Tātad, kad es staigāju pa māju ar savām vienkāršajām mērierīcēm, īpaši skatoties uz gultas telpām, un blakus
telpā ir WLAN maršrutētājs, tas caur sienu viegli sasniedz 1000 mikrovatu uz kvadrātmetru.
Tas ir jaudas plūsmas blīvums, kas ir šajā pusē.
Ja mēs tagad aplūkojam ēkas biologus, viņi saka, ka tā jau ilgu laiku ir bijusi pakļauta ārkārtējam stresam.
Kopā ar vides ārstiem viņi analizēja, kas organismam vēl ir pieņemams un kas ir par daudz.
Un ir redzējuši, ka vairāk nekā 100 mikrovati uz kvadrātmetru jau ir pārāk daudz.
Tātad, ja kaimiņa kabinets atrodas bērnu istabas otrā pusē, tas izskatās šādi.
Tiesību aktos ir atļauts izmantot 60 000 mikrovatu uz kvadrātmetru.
Ja es tagad izmantoju šo ierīci , es tagad esmu krietni virs 1000.
Tas vēl ir salīdzinoši lēzens, ja es tur kāptu, man būtu lielāka ekspozīcija.
Tātad šajā telpā mēs ļoti ātri pārsniedzam 100 mikrovatus uz kvadrātmetru.
Un tas, protams, ir saraksts, kas ir svarīgs gultas telpai, t. i., pastāvīgai dzīvesvietai.
Tagad man nav nekādu baiļu par jums, tāpat kā man nav nekādu baiļu par sevi ar šo ierīci.
Iespējams, man nedaudz sāpēs galva, bet tas izzudīs.
Ja es visu laiku nepakļauju savu ķermeni šādai iedarbībai, tad problēmām nevajadzētu rasties.
Un tagad mēs jautājam, kā šie ierobežojumi rodas?
Un tad ir, piemēram, emisiju ierobežojumi, t.i., darba vietas, uz kurām attiecas 9 miljoni. Tātad viņiem ir atļauts to darīt.
Robežvērtības nosaka tā sauktā ICNIRP (Starptautiskā komisija aizsardzībai pret nejonizējošo starojumu).
Savukārt PVO tos nodod tālāk dažādām valsts iestādēm, kas tos pieņem bez kontroles , tostarp tiesām.
Interesanti ir tas, ka šī ir privāta organizācija.
Mēs tur neiekļūstam vienkārši. Jūs esat uzaicināts, un jūs esat īpaši uzaicināts, ja esat saistīts ar mobilo
sakaru nozari. Tāpat kā mūsu šveiciešu kolēģis Martins Rēzli.
Un šīs robežvērtības tiek vienkārši pieņemtas.
Patiesībā tas ir salīdzināms ar rallija klubu vai autosporta klubu, kam ir atļauts noteikt
augstāko ierobežojumu pilsētās. Tāda ir īsa versija.
Tāpēc arī Šveices robežvērtības ir balstītas uz ICNIRP.
Iedzīvotājiem ir 5 līdz 6 volti uz metru.
Tas dod 60 000 mikrovatu uz kvadrātmetru, un tad darba vietām ir 9 miljoni mikrovatu uz kvadrātmetru.
Un, tā kā pēc tam tika konstatēts, ka ar to nepietiek 5G, tad koeficientu palielināja par 15 attiecībā uz iedzīvotāju skaitu.
Tad tas ir vienkārši piena grāmatas aprēķins. Neiedziļinoties pētījuma situācijā.
Tieši tas faktiski notiek ar šo ICNIRP asociāciju.
Šveices Federālā Augstākā tiesa jau 2000. gadā paziņoja, ka robežvērtības jānosaka nevis saskaņā ar
medicīniskiem kritērijiem, bet gan saskaņā ar ekonomisko dzīvotspēju un tehniskajām iespējām.
Tāpēc mobilo tālruņu nozares viedoklis ir svarīgāks par to, vai četri bērni laika gaitā saslims ar vēzi WLAN dēļ.
Bernes Administratīvā tiesa ir vēl labāka.
Iedzīvotājiem nav tiesību uz nulles risku.
Robežvērtības kalpo tikai tam, lai saglabātu bojājumus pieņemamās robežās.
Tātad jūsu pašu galvassāpes ir pieņemama robeža.
Cik vēža gadījumu tad ir nepieciešams, kas ir attaisnojami vai vairs nav attaisnojami, šeit nav pierakstīts.
Ir svarīgi saprast, ka ne visi no tā cieš. Tas ir ļoti svarīgi.
Medicīnas terminoloģijā to sauc par bufera kapacitāti. Katrs ķermenis var buferēt problēmu.
Tagad es veicu elektrosmogu pilienu veidā. Un, ja jums ir laba konstitūcija vai laba buferspēja, jūs sakāt, ka tā nav problēma.
Tagad ir mana mērīšanas prakse, kas ilgst jau vairāk nekā 30 gadus.
Esmu saticis daudz cilvēku, kuri man ir teikuši, ka man nekad nav bijušas problēmas.
Un tad no mēneša uz mēnesi es to vairs nevaru turēt rokā, es vairs nevaru izturēt WLAN savā dzīvoklī. Es nezinu, kas notika.
Medicīniski runājot, tās bufertilpība ir izsmelta.
Interesanti ir tas, ka simptomi parādās tikai tad, kad bufera jauda ir izsmelta vai muca ir pārpildīta.
Es pavadu cilvēkus ar 4 A likumu. Pirmais apzīmē izslēgšanos.
WLAN nepārtraukti pārraida. Ja to nav iespējams izslēgt, tam patiešām nav vietas ne mājās, ne skolā. Tāds ir mans viedoklis.
Otra lieta ir attālums. Tieši to es mēģināju iniciēt ar šo skolotāju kopā ar direktoru, ka WLAN pēc tam aiziet tālu.
Tā ir viena no iespējām, tā sniedz zināmu atvieglojumu. Grūti pateikt, vai ar to pietiks ilgtermiņā.
Ekrāns/absorbēšana ir trešā A. Tas ir tas, kas kļūst dārgs.
Tādējādi mājas ekranēšana ātri vien izmaksā no 50 000 līdz 100 000 franku.
Ja pēc tam ārpusi nokrāsosiet ar aizsargpārklājumu un tad uzklāsiet citu krāsu, tas viss būs prasmīgi
iezemēts. Arī stiklu pasargāšana kaut kādā veidā kaut ko maksā.
Un ceturtā A ir anaboliska ķermeņa pretestība, lai bufera jauda saglabātos un nesamazinātos. Tas ir svarīgi.
Un, lai saīsinātu stāstu, mēs visi esam saskārušies ar bērnu uz šūpolēm.
Un mēs esam sapratuši, ka sākumā ir vajadzīgs liels spēks, bet pēc tam pietiek ar mazāko impulsu.
Tieši tas notiek ar elektrosmogu.
Sākumā mums ir spēcīga iedarbība, esmu to dzirdējis no visiem cilvēkiem, kuri ir kļuvuši elektrosensitīvi, ka
viņi pārāk ilgi ir bijuši pārāk tuvu spēcīgām antenām.
Neatkarīgi no tā, vai tas ir WLAN, mobilā tālruņa antena vai jūsu mobilais tālrunis.
Ja signāls ir pārāk spēcīgs pārāk ilgi, jūs šo svešo signālu iedzenat savā organismā, un tad
pietiek ar mazāko signālu. Tad pietiek ar vāju impulsu.
Savulaik es uzrakstīju grāmatu par elektrosmogu, un varu jums teikt, ka tā nebija liels hits, taču man tā bija svarīga.
Tolaik es centos saprast pētījumus vismaz kopsavilkuma veidā un apkopoju tos visus vienā attēlā.
Un tas ir liktenīgais. Tas trāpa ikvienam viņa vājā vietā.
Ja visiem būtu tādas pašas galvassāpes vai tāds pats audzējs, tas jau sen būtu izzudis.
Taču, tā kā katram cilvēkam ir atšķirīga ievainojamība, to nav viegli pierādīt zinātniski. Tā ir tā nelaime.
Un jūs varat redzēt, ka viss, sākot no galvassāpēm, garīgiem blokiem, darba spējas zuduma, koncentrēšanās problēmām līdz
alerģijām, neirodermītam, muskuļu, audu hiperaciditātei, migrējošām sāpēm, mīksto audu reimatismam vai sirds un asinsvadu
aritmijām, sirdslēkmēm - es to neizdomāju, es vienkārši apkopoju to, ko, kā liecina pētījumi,
izraisa vai masveidā pastiprina elektrosmogs.
Kāpēc mēs tā rīkojamies paši ar sevi? Kāpēc mūsu veselības apdrošināšanas prēmijas katru gadu tik strauji pieaug?
Tāpēc, manuprāt, ir svarīgi aplūkot šo savstarpējo saikni.
To veica sieviete Izabella Vilke (Isabel Wilke), kura strādāja pie ziņojuma par elektrosmogu un 30 gadus pētīja vienu pētījumu
pēc otra un centās to izprast; kā bioloģei viņai ir arī bioloģiskā izglītība, lai to izdarītu, un viņa to visu ir apkopojusi.
180 ārsti un zinātnieki bija tik ļoti aizkustināti par viņas veikto pētījumu. Tātad šis ir pārskata pētījums.
Viņa pati nav veikusi nekādus pētījumus, viņa tikai analizēja un izvērtēja pētījumus.
Tad jūs sapratāt, jā, jums patiešām uz to ir jāreaģē.
Un, kad tik daudzi ārsti parakstās par to, viņi saka, ka mums tas ir jāiedziļinās.
Mēs nevaram vienkārši aizvērt acis.
Un tagad es nonāku pie šī jautājuma, proti, kāpēc WLAN nevajadzētu ierīkot skolās vai mājās.
Pirmais ir bērnu aizsardzība.
Tātad mēs redzam, ka piecus gadus veca bērna smadzenēs signāls nonāk daudz dziļāk nekā desmitgadīga vai
pieauguša cilvēka smadzenēs. Tāpēc mums ir jāaizsargā bērni.
Punkts. Bērnam siltuma iekļūšanas dziļums ir ievērojami lielāks nekā pieaugušajam.
Mēs nevaram izdarīt secinājumus par to, ko bērns pārdzīvo, pamatojoties uz savu pieredzi.
Šodien es runāju ar diviem bērniem un pajautāju, kā viņi jūtas. Un man bija skaidrs, ka viņi to jūt.
Bet, ja neviens viņus neaicina, viņi vienkārši cenšas to līdzsvarot paši sevī. Jautājums ir par kādu cenu.
Ne termisku šūnu maiņa. Kāds zinātnieks lika žurkām 20 minūtes dienā veikt telefona zvanus.
Nē, viņi to nedarīja paši, ne patstāvīgi.
Taču tie tika apstaroti krietni zem atļautās robežas.
Un kā uz to reaģēja smadzenes? Tātad visi tumšie plankumi ir audzēja sākums.
Kāpēc nav WLAN? Tas ir par virsnieru dziedzeri, tas ir no mana novērojuma, ko esmu redzējis.
Un daudzi no jums, iespējams, to var atbalstīt.
WLAN karstpunkta 10 Hercu ritms aktivizē virsnieru dziedzeri.
Un tas ir liktenīgi: sākumā jums rodas iespaids, ka man ir vairāk enerģijas. Beidzot man atkal ir enerģija.
Šis WLAN nevar būt problēma. Man ir vairāk enerģijas. Kāpēc tev ir vairāk enerģijas?
Jo izdalās vairāk adrenalīna un kortizola.
Adrenalīns ir enerģijas hormons, kas patiešām dod spēku.
Un, ja jūs nevarat savu spēku izpaust kaut kur sporta zālē, tad labākais veids, kā to izpaust, ir cīņa.
Daudzas skolas ir sapratušas, ka brīdī, kad ir izveidots WLAN, agresivitātes slieksnis ir ievērojami paaugstinājies, bērnu
vidū ir daudz vairāk agresijas, nav sapratnes vienam pret otru.
Tur vairs nav nekādu diskusiju, tas ir tikai kaut kas, kas tiek izcīnīts ar dūrēm.
Tas ir saistīts ar adrenalīnu.
Un tad rodas problēma: tas ir ilgums.
Un jūs to nesaprotat, kad iegādājaties WLAN.
To jūs saprotat pēc diviem, trim, varbūt pieciem gadiem.
Ja virsnieru dziedzeris ir pastāvīgi aktivizēts, tad tas sūcas vienu reizi. Un tad rodas nogurums.
Tāpēc es apgalvoju, un tas ir balstīts uz 30 gadu novērojumiem, ka ikviens galu galā izsmelts ar WLAN.
Tāpēc tiem no jums, kas neizslēdzas naktī, lūdzu, atcerieties to.
Un jūs to nesaprotat no nedēļas uz nedēļu.
Taču ilgtermiņā jūs sabojāsiet virsnieru dziedzerus tiktāl, ka šie izdegšanas gadījumi notiks.
Nezinu, cik lielu daļu no šodien izdegušajiem automobiļiem izraisa mūsu mobilo tālruņu un
WLAN tehnoloģijas, taču tas būs liels procents.
Un vēl mums ir kortizols virsnieru dziedzeros, kas veicina organisma sadalīšanos.
Ķermeņa sadalīšanās nozīmē, ka aminoskābes tiek kaut kur sadalītas.
Ja tas ir asinsvadā, jā, tad asins izrāviens ir acīmredzams.
Taču to var izmantot arī smadzeņu degradācijai. Degradācija nav kaut kas tāds, kam vajadzētu būt mērķim.
Runa nav par tauku rezervēm ap vēderu, bet gan par svarīgām vielām, kas pēc tam tiek
sadalītas. Ilgtermiņā tas ir kortizola uzdevums.
Sākumā kortizols tiek izmantots, lai noārdītu iekaisušo organismu. Bet, kad nekas vairs nav palicis, tas turpina noārdīšanos.
Kāpēc nav WLAN? Viss ir saistīts ar smadzeņu viļņiem. Un tas patiešām ir ļoti svarīgi.
Galvenās frekvences smadzenēs mainās atkarībā no aktivitātes un dienas fāzes.
To var vizualizēt ar elektroencefalogrammas palīdzību.
Mums ir svarīgs smadzeņu vilnis - alfa. Mūsu viļņu frekvence ir no 8 līdz 12 herciem. Tas ir
nomoda stāvoklis, taču nomoda stāvoklis ir relaksēts.
Visam tam pa vidu tagad ir WLAN ierīces 10 Hercu ritmi.
Virs tā ir beta. Tas ir laiks, kad mēs sākam aktivitāti. Tagad es esmu aktivitātē. Man ir garantēts, ka tagad es esmu beta.
Un, ja es tā turpināšu, arī es nonākšu gamma stāvoklī. To var izmērīt smadzenēs.
Ja jūs nokļūstat kaut kur pārliecībā, tad jūs veicat slieksni no beta līdz gamma virs 30 Hercu.
Taču tas nav vienīgais. Tam ir vajadzīgi arī tēta viļņi. Tas ir 4 līdz 7 hercu frekvence.
Tur mēs nonākam, kad sākam miega sapņu fāzi. Un ideālā situācija ir tad, kad mēs arī nokļūstam deltas fāzē.
Delta ir dziļais miegs. Tieši šajā delta zonā notiek organisma atjaunošanās procesi.
Ja naktī mums pastāvīgi ir tuvumā 10 Hercu ritms, tad mēs neļaujam smadzenēm pāriet uz tēta un delta ritmu.
Mēs neļaujam ķermenim pašam atjaunoties, neļaujam sevī izjust dziedināšanu.
Un tas ir kaut kas no Diagnose Funk, ko es atradu aizvakar. Tas mani pilnīgi fascinēja.
Pacients ar pašsaprotamām galvassāpēm darba laikā un pēc darba atvērtā tipa birojā, t. i., ar
WLAN un, iespējams, iekštelpu mobilā tālruņa antenu.
Mēs vizualizējām 10 Hercu ritmu. Un jūs varat redzēt smadzeņu viļņu modeļos, ka šie 10 Hercu ritmi tur bija.
To es teicu jau sākumā. Manā gadījumā tas bija acī ar šo stroboskopa zibspuldzi, t. i., ar šiem 10 herciem.
Smadzenes uztver šo frekvenci. Un tā šo frekvenci iemācās.
Taču smadzenēm piemīt neiroplasticitāte. Tas nozīmē, ka mēs varam mācīties visu mūžu, ja
spējam iziet cauri visiem smadzeņu viļņu modeļiem.
Un, ja tagad mēs uzstādām ierīci, kas liek mums ieslēgt alfa smadzeņu viļņus un pārspēt citus, tad rodas problēma.
Mani šokēja tas, ka mērījums šeit veikts 30 stundas pēc pēdējās ekspozīcijas.
Man tas ir gandrīz neiespējami, ja vien viņa nav kļuvusi elektrosensitīva.
Un tad viņa arī paceļ Wi-Fi, tāpat kā es to darīju ar šūpolēm. Ja pēc tam uz šūpolēm turēsiet tikai mazo
pirkstu, tā uztvers Wi-Fi no apkārtnes un vairs neuztvers spēcīgo Wi-Fi savā atvērtajā birojā.
Tad viņa nevar izkļūt no ritma.
Un kā tas izskatās, ja uzskaitām viņu smadzeņu viļņu frekvences, mums ir īpaši 10 hercu. Tas ir tas, ko darīja WLAN.
Taču smadzenēm vajadzētu kartēt visu diapazonu. Ja vēlamies saglabāt veselību, mums tas ir nepieciešams.
WLAN ir kaut kas tāds, kas ilgtermiņā rada spiedienu uz ikvienu iestādi, tāpēc problēma vienkārši rodas. Tās ir loģiskas sekas.
Kāpēc nav WLAN? Runa ir par dabisko frekvenci.
Neatkarīgi no tā, vai tas ir mobilais radio vai WLAN, ja mums ir ārēja frekvence, tas ir laika un antenas
stipruma un tuvuma jautājums, kas rada traucējumus.
Un tad mums ir tāds attēls kā šīs sievietes bilde atvērtā tipa birojā. Un tad sākas grūtības.
Un es tikai oficiāli jautāšu, vai ir vērts nepievienot savu datoru vai klēpjdatoru? Tikai tāpēc, ka tas ir praktiskāk?
Kad esat šādi piezemējies, jums ir salīdzinoši ilgs laiks, līdz ķermenis atgūst līdzsvaru.
Labi. Veselība ir par to, kā saglabāt savu tonusu. Un sava tonusa saglabāšana nozīmē, ka mēs visi ienesam smadzeņu viļņus.
Tāpēc es nedomāju, ka man par to ir jāiedziļinās sīkāk.
Ir veikti daudzi pētījumi par digitālo demenci, t.i., atkarību no mobilā tālruņa.
Nesen lasīju reportāžu par atšķiršanas terapiju, ko viņi gribēja veikt, bet viņiem nācās to pārtraukt, jo bērni bija tik izmisuši,
ka viņiem bija jāatsakās no saviem mobilajiem tālruņiem.
Tā ir visaugstākās pakāpes atkarība. Un ar metadonu vairs nepietiek.
Viņi redz, kā man veicas laika ziņā. Tas darbojas diezgan labi.
Kāpēc nav WLAN? Tā ir Pandoras lāde.
Tas mani patiešām pārsteidza. Visi vecāki, kas strādā Google un Facebook, neļauj saviem bērniem izmantot
produktus, kurus viņi paši izstrādā. Iedomājieties to.
Dēls atnāk pie mammas un saka: "Es arī gribu mobilo tālruni." "Nē, tētis to izgatavojis.
Jūs to nevarat saņemt. Tas ir pārāk bīstami."
Tas ir interesanti. Viņi zina, kāpēc viņi tā dara.
Silikona ielejā bērni nesaņem mobilos tālruņus un daudziem no viņiem nav atļauts sēdēt pie ekrāna
līdz 18 gadu vecumam. Es to redzēju pēdējā rakstā.
Kāpēc nav WLAN? Aplūkosim brīdinājumus.
Tas ir no Telekom, no Speedport maršrutētāja, nodaļā "Drošības instrukcijas un datu drošība":
"Speedport, t. i., jūsu WLAN maršrutētāja, integrētās antenas sūta un saņem radio signālus, piemēram, lai nodrošinātu jūsu WLAN.
Lai samazinātu elektromagnētisko lauku iedarbību, izvairieties uzstādīt Speedport ierīci
guļamistabu, bērnu istabu un atpūtas telpu tiešā tuvumā."
Tāpēc tagad jūs varat atļauties to darīt.
Kāpēc nav WLAN? Uzraudzība, kontrole.
Šis ir Kla.TV ieguldījums. Diemžēl tas ir ļoti neskaidrs.
Tie ir cilvēki telpā, kas ir datorizēti ar signālu, ar WLAN starojuma signālu.
WLAN ļauj ne tikai skenēt telpu, lai redzētu, kas tajā atrodas, bet arī redzēt kustību telpā, kurā pārvietojas cilvēki.
To var nolasīt un pēc tam vizualizēt, izmantojot datorprogrammu.
Tas nav attēls, kādu mēs esam pieraduši redzēt no televizora, bet gan ir jāģenerē, izmantojot datortehniku.
Šo ieguldījumu sniedza divas Amerikas universitātes.
Nesen kādā Vācijas universitātē ar mākslīgā intelekta palīdzību 200 cilvēki pārvietojās pa istabu, un viņi
spēja tos visus salīdzināt ar gandrīz 100 % precizitāti. Tātad jums tas ir jāiztēlojas.
Tātad mums ir atspulgs, šis atstarotais starojums, ko var analizēt ar datorprogrammu.
Izmantojot mākslīgo intelektu, tad var skaidri noteikt, vai viņi tagad guļ kopā, vai arī kaut kādā veidā
strīdas kopā. To var nolasīt, izmantojot Wi-Fi signālu.
Es nedomāju, ka viņi to dara jau šodien, bet, ja jūs kļūstat par kādu, kas, iespējams, nav obligāti tik populārs valsts
vidū, tad ir diezgan iespējams, ka viņi meklēs, kā to kontrolēt.
Agrāk vai vēlāk tas tiks paplašināts.
Kontroles neiroze patiesībā pastāv jau salīdzinoši ilgu laiku.
Kāpēc nav WLAN? Jo ir alternatīvas.
Un viena no labākajām alternatīvām ir kabeļtelevīzija.
Tas tikai nozīmē, ka mums tas ir jāievada. Vai tas ir tik slikti?
Es domāju, ka tas ir pat labi bērnam. Tā ir apzināta rīcība.
Tagad es veidoju saikni ar pasauli, to uzstādot.
Tātad kabeļu tīkls, tos sauc par Ethernet kabeļiem, tas būtu vienkāršākais.
Tagad ir arī LiFi tehnoloģijas. Tas ir bezvadu gaismas savienojums. Tātad ir dažādas versijas.
Ir LED, bet ir arī infrasarkanais starojums.
Pēc tam to var ievietot, piemēram, telpā esošajā lampā. Un blakus ierīcei ir arī uztvērēja raidītājs.
Un tad tas tiek pārvietots ar gaismas starpniecību. Tas ir garantēti bioloģiski mazāk kritiski
nekā tas, ko mēs parasti darām ar elektrosmogu.
Infrasarkanā gaisma, manuprāt, noteikti ir visvienkāršākā. Tāpēc ir uzņēmumi, kur to jau var pasūtīt.
Jā, citi izslēdzas. Kāpēc viņi izslēdzas? Es to daru tikai uz īsu brīdi.
Bavārijas pavalsts parlaments pat 2007. gadā iesaka skolām neveikt WLAN. Viņi vēlas vadu tīklus.
Paskaidrojuma rakstā teikts, ka tas paredzēts, lai izslēgtu iespējamos radiācijas radītos draudus veselībai.
Tātad mēs zinām, ka tas ir bīstami. Tāpēc mēs vēlamies novērst bīstamību. Tas patiesībā ir loģiski.
Citi izslēdzas, Parīze, tas notika arī 2007. gadā.
Visas bibliotēkas ir aprīkotas ar WLAN. Un tad 40% darbinieku sūdzējās par galvassāpēm.
Un ka viņi vairs nevēlas strādāt šādos apstākļos. Pēc tam WLAN tika izslēgti.
Un tad tika nolemts kaut kā nogaidīt, līdz būs pieejami detalizētāki pētījumi. Es nezinu, kā tie tagad ir iekļauti.
Piemēram, Haifa: Haifas mērs Jona Jahavs (Yona Yahav) pēc tam teica: "Ja ir kādas šaubas
par mūsu bērniem, tad vairs nav nekādu šaubu".
Atcerieties šo teikumu. Tas patiesībā ir visas diskusijas atslēga: WLAN skolās - jā vai nē?
Un ko dara Bernes pilsēta? 2017. gadā: 2,5 miljoni eiro, lai aprīkotu visas 88 skolas ar WLAN.
Interesanti, kam pietiek drosmes izpētīt šīs skolas, lai noskaidrotu, kas ir
mainījies, kopš 2017. gadā tika ieslēgti šie WLAN.
Jā, es lēnām tuvojos beigām. Mēs atrodamies pasaulē, kur mūsu smadzenes atrodas starp divām pasaulēm.
Jautājums ir par to, kā mēs vēlamies attīstīties tālāk.
Dabiskā evolūcija līdz šim faktiski visu ir paveikusi labi. Un tagad nāk klāt tehniskā biežuma un mākslīgā intelekta jautājumi.
Un jautājums ir šāds: jā, kas ar šīm lietām mainās mūsu būtībā, mūsu bioloģijā?
Digitālie iedzimtie pret digitālo demenci - tas ir tas, ar ko mēs saskaramies, ja jau pastāv šādas atkarības briesmas.
Smadzenes, kas netiek pietiekami nodarbinātas, zaudē spēju un radošumu, kas ir svarīgi.
Un es uzskatu, ka mums būtu jājautā sev, kā mums jānodod zeme nākamajām paaudzēm.
Indiāņiem bija devīze: katrs lēmums jāizsver līdz pat septītajai paaudzei. Vai tas joprojām ir jēgpilns pēc septiņām paaudzēm?
Kurš no cilvēkiem, kas šādi propagandē WLAN, par to domā?
Vai mēs varam izdzīvot septiņas paaudzes ar WLAN skolu ēkās?
Šis jautājums ir pamatots! Prezentācijā ir sniegti pietiekami daudz faktu, lai liktu pārdomāt.
Ir risinājumi, kurus skolās varētu īstenot bez lielām grūtībām.
Tas rada vēl vienu jautājumu: vai skolas ir gatavas bērnu labklājību izvirzīt par
prioritāti salīdzinājumā ar finansiālajām interesēm?
Aicinām vecākus un skolotājus informēt vietējo skolu administrāciju un skolu vadību
par šiem faktiem un mudināt viņus rīkoties!