»Der findes undersøgelser, der påpeger problemer eller potentielle problemer, og der findes
undersøgelser, der ikke giver noget resultat.«
Men industrien bruger disse undersøgelser som bevis for, at mobiltelefoner er sikre. Det er videnskabeligt bedrageri!« (…)
Sammenslutningen for mobilindustrien har indkaldt til en pressekonference og har udtalt:
I skal ikke bekymre jer, vi har tusindvis af undersøgelser, der viser, at der ikke er noget problem.
Og en af journalisterne var så modig at spørge: »Må vi se dem?« Men han havde ikke noget at vise frem. (…)
„Jeg kender også til forskere, der virkelig har arbejdet med det, og som har sagt: Jeg vil aldrig mere forske i
stråling fra mobiltelefoner, for hvis jeg finder ud af, at det er sundhedsskadeligt, så vil lobbyen ødelægge mig.
Klaus Scheidsteger, forfatter og filmskaber, er også undersøgende journalist.
Han tilhørte den første årgang på journalistuddannelsen ved Dortmund Universitet.
Efter sin integrerede praktikperiode hos Westdeutscher Rundfunk i Köln rejste han til Frankrig, hvor han arbejdede som
freelanceforfatter i fire år, og i 1982 producerede han sin første dokumentarfilm – et portræt af den engelske
forfatter Anthony Burgess, der skrev »A Clockwork Orange«.
Allerede i midten af 80’erne grundlagde han et tv-bureau i sin hjemby Essen og producerede derefter med sit eget kamera og
studieudstyr nyhedsudsendelser, reportager og dokumentarfilm til de offentlige tv-stationer ARD og ZDF samt til RTL og Sat.1.
Senere kommer den tysk-franske kulturkanal ARTE til, som han leverer færdige udsendelser til både direkte via ARTE
Strasbourg og i samproduktion med ARTE-stationer som NDR, BR og MDR samt ZDF inden for temaet »Portrætter«.
Og i 2006 udkommer hans første uddybende reportage om mobiltelefoni som en bestillingsproduktion for den
franske statskanal FR2 med titlen »Portables au Accusation«.
Jeg ville oversætte det som »mobiltelefoner på anklagebænken« – kan man sige det sådan?
Den tyske koproduktionspartner MDR for ARD valgte derefter uden forudgående aftale blot at forkorte sit bidrag.
Vi kan jo allerede se, hvor populært det er på de offentlige tv-kanaler, hvor det under titlen »Der
Handykrieg« bliver sendt i en fart uden forudgående programannoncering i formiddagsprogrammet.
Den 50 minutter lange film ville dog give et virkelig indgående indblik i den juridiske strid mellem
patienter med hjernetumorer og hele mobilindustrien i USA.
Ti år senere udkommer den første biografdokumentarfilm med titlen »Thank you for calling«, og i
2018 udkommer bogen med samme titel om dette emne.
Og i maj 2024 udgav han endnu en film med titlen »Das digitale Dilemma«.
Filmen vakte stor opsigt ved forpremieren i EU-Parlamentet i Bruxelles og kan nu ses på
fire sprog online og i udvalgte biografer.
Klaus Scheidsteger er medinitiativtager til mobilforskningsundersøgelsen ATHEM-3, som har vakt stor
opsigt i internationale videnskabelige kredse, da den har dannet grundlag for en række internationale retssager.
Og I kan læse mere om ham på www.das-digitale-dilemma.de
Og som næstformand for MWGFD er jeg mere end taknemmelig for, at vi, kære Klaus, har kunnet få dig med i MWGFD, og jeg glæder mig
nu til dit foredrag med titlen »Mellem bagatellisering, uvidenhed og bevidst fejlfortolkning –
emner om mobiltelefoni i medierne«. Du har ordet.
Mange tak. Ja, for mig er det også en meget stor ære at måtte være her hos jer.
Jeg synes virkelig, at jeres arbejde er fantastisk, og jeg mener, at man ikke bare skal holde sig til ét bestemt emne.
Jeg har dog arbejdet mig ind i det her i over 20 år nu og har lært en masse fantastiske mennesker at kende, som også sidder her.
Og det er faktisk sådan noget, der motiverer mig, og som også er en af grundene til, at jeg stadig holder fast.
I den forbindelse vil jeg måske først sige, at jeg også har nogle små videoelementer.
Til det ville jeg have brug for sådan en fjernbetjening – den har Klaus stadig. Tak.
Og han havde for nylig talt om en vis frustration. Den følte jeg også af og til.
Men hvis vi står sammen, hvis vi bare indser, at der er så meget, der går galt, og så meget,
der er forkert, har vi måske også en chance igen.
Men vi kan stadig ikke rigtig regne med de såkaldte mainstream-medier i øjeblikket.
Men jeg har taget mig den frihed at fortælle lidt ud fra mine egne erfaringer, så De
bedre kan sætte disse sammenhænge i perspektiv.
Nå, min allerførste rejse går til Amerika.
De ældre kan måske stadig huske Larry King-showet.
Det var virkelig et talkshow, der gik verden rundt – det blev nemlig sendt i over 100 lande.
Og i dag har det i mobiltelefoniens historie faktisk været tilfældet, at vi allerede fra 1992 var stort set fuldt digitale
– med GSM, altså Global System for Mobile Communication, som det hedder, og som netop var 2G og digitalt fra 1992.
Et år senere havde Larry King en gæst i studiet, og han sagde:
Min kone har nu en hjernesvulst. Hun har altid holdt sin mobiltelefon op til øret.
Og nu vil jeg sagsøge Motorola.
Motorola var dengang markedsleder, og inden for en uge – som følge af denne medieartikel – faldt kursen på Motorola-aktien
med 10 procent; det er måske også derfor, man kan konkludere, at de ikke er så ivrige efter at tage fat på dette emne.
Det er naturligvis ekstreme tab.
Derefter indkaldte den daværende CTIA (Cellular Telephone Industry Association) – brancheforeningen for hele
mobilindustrien – i USA til en pressekonference og sagde:
I skal ikke bekymre jer, vi har tusindvis af undersøgelser, der viser, at der ikke er noget problem.
Og en af journalisterne var så modig at spørge: »Må vi se dem?«
Og så havde han intet at byde på.
Men få uger senere begyndte så at sige historien om Dr. George Carlo.
For denne mand fik nemlig til opgave at forske i over seks år for netop at påvise, at der faktisk
slet ikke er nogen problemer med mobiltelefoner.
Og netop denne Dr. George Carlo har interesseret mig særligt som journalist, fordi det viste sig, at han netop i sin
arbejdsperiode på vegne af industrien – med et forskningsbudget på 28,5 millioner – havde fundet noget,
der desværre ikke var så behageligt for industrien.
Og det var også der, det såkaldte »Wargame Memo« så dagens lys.
Det var et lobby- og reklamebureau ved navn Burson-Marsteller, der på vegne af Motorola gav anvisninger
på, hvordan man skulle håndtere kritisk forskning.
Og der kommer man for eksempel ind på området med diskreditering af videnskaben.
Det er et mønster, som vi også vil kunne genkende senere her.
Carlo havde to fagområder: For det første var han videnskabsmand, nærmere bestemt
lægevidenskabsmand, og for det andet var han jurist.
Og det, der især fik mig til at ønske at møde denne mand personligt, var det faktum, at han bag kulisserne rådgiver de
advokater, der siden 2001 og frem til i dag har forsøgt at føre hjernetumorpatienter gennem retssystemet, så
de når derhen, hvor vi engang var med tobak og asbest.
Jeg vil, hvis man kan sige det sådan, gerne kort komme ind på denne reportage endnu en gang, for det første værk
– det journalistisk-filmiske værk, som Ronny så venligt nævnte – blev faktisk stadig vist på France 2.
Og jeg kan fortælle Dem, at man på dagen for udsendelsen i maj 2006 ringede til mig og sagde:
Vi er nødt til at ændre noget på grund af det juridiske pres.
Så må amerikanske mobiltelefoner først på anklagebænken … for – hos os er alt jo i orden, sådan cirka.
Så juristerne er trådt til.
Jeg nævnte også Motorola, så der skulle være et bip over firmanavnet, og til sidst skulle der i
rulleteksterne stå, at WHO har alt under kontrol.
Der er faktisk slet ingen problemer.
Sådan foregår arbejdet altså, hvilket i sidste ende har ført til det, som Ronny venligt nok allerede havde fortalt om.
Faktisk var det meningen, at ARD skulle være den kanal, der sendte netop denne reportage.
Altså, der var faktisk et fantastisk samarbejde, i første omgang.
Men så det år – vi taler nu om 2006 – vendte rettighederne til Bundesliga-fodbold – sponsoreret af T-Mobile – tilbage til ARD.
Og derfor kunne man altså se på nogle virkelig kritiske områder, og jeg vil gerne kort præsentere Dem for noget, som dr. George
Carlo – der, som sagt, også er under juridisk overvågning og derfor ikke bare kan sige hvad som helst –
fremlagde i indlægget, efter en kort introduktion.
Jeg har forberedt et par korte videoklip, for det kan måske gøre det hele lidt mere afslappet.
Manden, der fik den attraktive forskningsopgave fra CTIA, hvor han skulle forske i seks år, mødte
jeg for første gang i sommeren 2005 gennem Bob.
Dr. George Carlo, der er medicinsk forsker og jurist, grundlagde Institute for Wireless Technology Research, WTA.
De bør videnskabeligt bevise, at mobiltelefoner er ufarlige.
Men industrien havde ansat den forkerte mand, en mand, der den dag i dag stadig afslører alt uden nåde.
»Der findes undersøgelser, der påpeger problemer eller potentielle problemer, og der findes
undersøgelser, der ikke giver noget resultat.«
»Men industrien bruger disse undersøgelser som bevis for, at mobiltelefoner er sikre. Det er videnskabeligt bedrageri!«
Ja, det er måske også en af grundene.
Han fik i det mindste lov til at sige sin mening, så at sige, og det blev ikke censureret i Frankrig, men derimod i Tyskland.
Så kom det næste skridt, hvilket var meget interessant for mig at følge med i.
Det var den refleksundersøgelse af professor Adlkofer, som jeg netop har nævnt.
Og så kastede Spiegel sig over det, og som vi straks skal se, var der også en helt bestemt herre, der i øvrigt
også kommer fra Bremen, og som vi alle holder meget af.
Han er dernede, og så blev der fremsat denne beskyldning om, at disse undersøgelser var forfalskede af en af
professorens assistenter – og så fik det hele en helt ny vinkel.
Så her blev der altså fortalt en slags kærlighedshistorie om denne mand fra Bremen, en professor
Lerchl, som senere også vil komme til at spille en rolle.
Han er en af dem, der reelt set fungerer som lobbyist og simpelthen ikke lever op til sin videnskabelige ekspertise.
Han er virkelig et helt særligt menneske.
Vi finder så, om man vil, også dette Wargaming i samme sammenhæng.
Det kommer altid til udtryk, når videnskaben afslører noget, der kan udgøre en fare for industrien.
Og i dette tilfælde blev denne undersøgelse, refleksundersøgelsen, så behandlet meget systematisk.
Og jeg fandt så en journalist til det formål hos »Profil« i Wien, som så at sige var den lille udgave af »Spiegel«.
Og hun har netop gjort indsigelse mod det.
Det har faktisk været en afsløring af historien.
Og hele historien i kort form er efter min mening så tydelig, fordi vi her ser sammenhængene, og hvordan manipulation
så ganske enkelt finder sted gennem løgne og misinformation.
Og så har vi først journalisten.
»Jeg kender også til forskere, der virkelig har arbejdet med det, og som har sagt: Jeg vil aldrig mere forske i stråling
fra mobiltelefoner, for hvis jeg kommer frem til, at det er sundhedsskadeligt, så vil lobbyen ødelægge mig.«
Der er altså virkelig betænkeligheder blandt forskerne, som simpelthen ikke længere vil røre ved denne forskning.
»Det er efterhånden blevet et ømt punkt, fordi de frygter, at de ikke blot vil blive ødelagt videnskabeligt, men til
dels også personligt, ligesom man har oplevet det i Wien.«
Der er faktisk et tydeligt mønster, der kan genkendes siden Wargame-notatet fra 1994.
Alle forskere, der påpegede et problem med mikrobølgestrålingen fra vores mobiltelefoner og
smartphones, fik efterfølgende selv et problem.
Wargamings strategier er stadig aktuelle i dag.
Også i Wien er der stadig en bitter eftersmag, selvom ophavsmanden til den påståede forfalskning i mellemtiden
er blevet dømt ved en domstol, og de wienske forskeres videnskabelige arbejder er blevet bekræftet internationalt.
»Forskningsskandalen i Wien var en reaktion fra en person, som jeg vil kalde en lobbyist,
fra Tyskland. Han fremsatte beskyldninger.«
Man har sat gang i en debat, der først var akademisk og sidenhen egentlig blev meget indgående, med det ene
formål at nedgøre og fjerne visse forskningsresultater.
Syv år senere kan jeg med god samvittighed sige, at manden blev dømt.
Det er grov bagvaskelse. Der er intet hold i beskyldningerne.
Og til alle dem, der stadig har i baghovedet, at der er gået noget galt, kan man i dag sige, at alt er i orden.
Vi følger fortsat op på disse data.
Vi har netop afsluttet opfølgningsprojektet og har dermed kunnet bekræfte og uddybe resultaterne fra det første store projekt.
Det er ikke kun sådan, at det følsomme DNA bryder sammen i nogle celler.
I dag ved vi også, hvorfor den går i stykker.
Vi kan beskrive den cellulære mekanisme, der ligger bag.
»Set ud fra et videnskabeligt synspunkt er dette et vigtigt fund, der gør det muligt at
skildre sagens forløb på en plausibel måde.«
Wargaming i Østrig betyder altså også ondskabsfuld fortolkning og fordrejning af kendsgerninger, som det er tilfældet her med
AUVA-undersøgelsen under ledelse af professor Mosgöller, der er blevet fordrejet af industrilobbyorganisationen FMK fra Wien.
Mønsteret med bevidst fejltolkning bliver ofte drevet til det ekstreme, når der f.eks. i den østrigske lægetidning
»Österreichische Ärztezeitung« offentliggøres falske nyheder, der først ved nærmere eftersyn viser sig at være betalt reklame.
Men det begynder langsomt at blive trangt for de mestre i manipulation.
Det skulle man tro. Men selv om netop den person, der satte gang i denne såkaldte forfalskningsskandale, blev
afsløret og til sidst endda dømt i retten, har *Der Spiegel* ikke fundet det nødvendigt at opklare sagen.
Det kunne jo måske være et godt forslag.
Så det endte så at sige med denne dom for forfalskning.
Og hvad der også er fatalt, som jeg senere indså, er, at det så at sige fejes under
gulvtæppet i forbindelse med retssagerne i USA.
Nå, det var altså en forfalskning, selvom det er noget vrøvl.
Og De har set, hvordan der foregår manipulation her.
Og derfor kom professor Lerchl så også igen på tale.
Han havde nemlig stillet op til afstemningen i Det Internationale Kræftforskningsagentur, altså IARC, som netop søgte at fastlægge:
Er brug af mobiltelefoner kræftfremmende, ja eller nej?
Og der havde hr. Lerchl søgt stillingen. Og med dette brev fik han afslag, fordi selv i Verdenssundhedsorganisationens
underagentur var der på det tidspunkt et udvalg, der mente, at han havde gjort sig bemærket mere som kritiker end som forsker.
Og det var altså hr. Lerchl selv, der lagde dette afslag til ham ud på internettet.
Her er endnu et eksempel på, hvordan man kunne forholde sig i den situation.
Men heller ikke dette emne blev taget op i de almindelige medier.
Da jeg så begyndte at undersøge tingene til min første spillefilm, blev jeg stemplet som
konspirationsteoretiker på grund af de ting, I netop har set nogle af, med disse udtalelser og afsløringer.
Jeg har altså været med i ti år, takket være en forsideartikel i »Profil«.
Okay. Så et andet eksempel: MOBI-Kids-undersøgelsen om mobiltelefoner og hjernetumorer.
Her var der altså endnu en gang tale om en bagatelliserende fejlfortolkning fra Forbundskontoret for Strålingsbeskyttelse.
Og forfatterne til denne såkaldte MOBI-Kids-undersøgelse har ikke fundet bevis for dette.
De sagde: Det kan ikke og var ikke formålet med MOBI-Kids-undersøgelsen at undersøge,
om mobiltelefoni kan forårsage hjernetumorer!
Og BFS har udtalt, at brugen af mobiltelefoner ikke øger risikoen hos børn og unge.
Så man arbejder altså også med denne modsætning.
Derudover har jeg også (...), og bag det gemmer sig netop den førnævnte ICNIRP.
Og der findes en meget fin såkaldt ICNIRP-rapport, som den kære Klaus Buchner, der dengang stadig var medlem
af Europa-Parlamentet, har været med til at udarbejde.
»Det vigtigste resultat var, at disse personer har forbindelser til industrien.«
At de altså ikke er uafhængige, og at de nogle gange – man skal jo altid oplyse, om man har sådanne
forbindelser – at de nogle gange ikke har oplyst dem.
»Det betyder altså, at det var en opdagelse af ting, der forløb anderledes, end de burde have gjort.«
ICNIRP har slet ikke til formål at sikre beskyttelsen af sundheden – hvilket egentlig burde være deres opgave – men fastsætter
i stedet grænseværdier, der er tilpasset industriens behov.
Og det er netop et af problemerne, der også bidrager til frustrationen. Det hele fortsætter så.
Vi har nu også nogle fantastiske kommissionsopgaver på internationalt plan.
Og de viser netop også, at de sundhedsmæssige antagelser, som FCC og ICNIRP lægger til grund for fastsættelsen af
grænseværdier for højfrekvent stråling, slet ikke modbeviser de videnskabelige erkendelser om sundhedsrisiciene.
Og netop derfor er de i øjeblikket i knibe.
I USA er FCC og ICNIRP netop blevet anklaget.
Det er processer, der nu er sat i gang. Og det er godt.
Denne bekymrende situation for forskningen og videnskaben, som netop i stigende grad afdækker sundhedsrisici, udnyttes blandt
andet – som det også kom til udtryk i dag – i forbindelse med teknologivurdering til via et reklamebureau og reklamekampagner
De kan måske huske det – til at hævde præcis det modsatte.
Nemlig at sige: 5G er noget helt fantastisk, Tyskland taler om det, vi har alle brug for det.
Og det er faktisk sådan, at mit arbejde for eksempel altid går ud på, at jeg opsøger menneskerne.
Den netop nævnte fru Belpoggi, en af de førende kræftforskere, som jeg havde lejlighed til at besøge
på Ramazzini-instituttet, var ansvarlig for STOA.
Og STOA-undersøgelsen blev kritiseret.
Og derfor mener jeg, at det også rent journalistisk er et budskab: Se på menneskerne, ikke fra skrivebordet.
Hun bestilte i 2020 en konsekvensanalyse af 5G-teknologien, og resultaterne af den såkaldte STOA-rapport er entydige.
En øget risiko for kræft og forringet sædkvalitet giver anledning til den største bekymring og har blandt andet ført
til krav om et stop for udbygningen samt en ny informationspolitik med henblik på forbrugerbeskyttelse.
Industri-venlige forskere forsøgte at sætte spørgsmålstegn ved kompetencen hos lederen, dr. Fiorella
Belpoggi, som også var ansvarlig for STOA-rapporten.
»Jeg har arbejdet med kræftforskning siden 1976.«
Og derfor mener jeg, at jeg har lært meget i løbet af min karriere.
Og jeg var forfatteren af STOA-rapporten.
Men i starten troede jeg, at jeg var i stand til at udarbejde denne rapport på egen hånd.
Da jeg så fandt mere end 8.000 relevante artikler, besluttede jeg at inddrage mine kolleger.
Og disse to kolleger, dr. Sgargi og dr. Vornoli, har begge en mastergrad i biostatistik.
»Og dermed var de udmærket i stand til at udvælge undersøgelser og udarbejde dokumenter til min samlede vurdering.«
…at handle ud fra menneskelige hensyn, søge dialog og præsentere denne form for
videnskabelige erkendelser er en del af en reklamestrategi.
Og det tages slet ikke i betragtning.
Den bliver simpelthen ødelagt, eller man forsøger i hvert fald. Og ja, ingen besøger den.
Så det ser altså ikke ud til, at dagens presse overhovedet har tænkt på at opsøge denne dame.
Det er virkelig en skam. Så sagde vi: Okay, måske hjælper det, hvis vi laver vores egen undersøgelse.
Og vi har nu sat gang i den ATHEM-3-undersøgelse, som vi netop har nævnt.
Og denne undersøgelse blev offentliggjort allerede i 2024.
Og jeg tror, at denne unge dame ved siden af mig har spillet en afgørende rolle i, at vi overhovedet har lavet den.
Men det er jo netop det, myndighederne burde gøre.
Vi satte så projektet i gang på eget initiativ for at stå endnu stærkere og dermed kunne underbygge netop denne påstand
gennem en undersøgelse, nemlig at der faktisk ikke er nogen forskel mellem ikke-ioniserende og ioniserende stråling.
Det fremgår også tydeligt af min film *Die Witwenstraße*.
Og den må vi så også lægge op på jeres platform. Mange tak for jeres opmærksomhed.
Stråling fra mobiltelefoner og WLAN er skadelig for mennesker, dyr og miljøet. Vi har brug for strålingsfrie zoner!
ASZA.org