”On tutkimuksia, jotka tuovat esiin ongelmia tai mahdollisia ongelmia; ja on tutkimuksia, jotka eivät tuota tuloksia.”
Mutta teollisuus käyttää näitä tutkimuksia todisteena siitä, että matkapuhelimet ovat
turvallisia. Se on tieteellistä vilppiä!” (…)
Matkapuhelinalan yhdistys – on kutsunut koolle lehdistötilaisuuden ja ilmoittanut:
Älkää huoliko, meillä on tuhansia tutkimuksia, jotka osoittavat, ettei tässä ole mitään ongelmaa.
Ja yksi toimittajista oli niin rohkea, että kysyi: ”Voimmeko nähdä ne?” Mutta hänellä ei ollut mitään näytettävää. (…)
”Tiedän myös tutkijoita, jotka ovat todella tutkineet asiaa ja sanoneet: En halua enää koskaan tutkia mitään
matkapuhelinsäteilyyn liittyvää, sillä jos tulen siihen tulokseen, että se on terveydelle haitallista, lobbaajat tuhoavat minut.
Klaus Scheidsteger, kirjailija ja elokuvantekijä, on myös tutkiva toimittaja.
Hän kuului Dortmundin yliopiston journalismin koulutusohjelman ensimmäiseen vuosikurssiin.
Suoritettuaan integroidun harjoittelujakson Westdeutscher Rundfunkin toimistossa Kölnissä hän muutti neljäksi vuodeksi
Ranskaan toimimaan freelance-kirjoittajana ja tuotti vuonna 1982 ensimmäisen dokumenttielokuvansa – muotokuvan
englantilaisesta kirjailijasta Anthony Burgessista, joka on kirjoittanut teoksen ”Kellokoneisto-oranssi”.
Jo 80-luvun puolivälissä hän perusti kotikaupungissaan Essenissä televisio-tuotantoyhtiön ja tuotti sittemmin omalla kamerallaan
ja studiolaitteistollaan uutisia, reportaaseja ja dokumentteja julkisen palvelun
televisioyhtiöille ARD:lle ja ZDF:lle sekä RTL:lle ja Sat.1:lle.
Myöhemmin mukaan tulee saksalais-ranskalainen kulttuurikanava ARTE, jolle hän toimittaa lähetysvalmiita ohjelmia sekä suoraan
ARTE Strasbourgin kautta että yhteistuotantona ARTE-kanavien, kuten NDR:n, BR:n ja MDR:n sekä ZDF:n
kanssa, erityisesti henkilökuvausohjelmien sarjassa.
Vuonna 2006 ilmestyi hänen ensimmäinen kattava reportaasinsa matkapuhelinaiheesta ranskalaisen valtionkanavan
FR2:n tilaustyönä nimeltä ”Portables au Accusation”.
Käännän sen niin, että ”matkapuhelimet syytettyjen penkillä” – voiko niin sanoa?
ARD:n saksalainen yhteistuotantokumppani MDR lyhensi tämän jälkeen osuutensa yksinkertaisesti ilman erillistä sopimusta.
Voimmehan jo nähdä, kuinka suosittu se on julkisissa kanavissa, ja se lähetettiin nopeasti aamupäivän
ohjelmistossa ilman ohjelmailmoitusta nimellä ”Der Handykrieg”.
Tämä 50 minuuttia kestävä elokuva tarjoaisi kuitenkin todella syvällisen katsauksen aivokasvainpotilaiden oikeudelliseen
kiistaan koko matkapuhelinalaa vastaan Yhdysvalloissa.
Kymmenen vuotta myöhemmin ilmestyy ensimmäinen elokuvadokumentti nimeltä ”Thank you for
calling”, ja vuonna 2018 samanniminen kirja aiheesta.
Ja toukokuussa 2024 hän julkaisi uuden elokuvan, ”Das digitale Dilemma”.
Tämä elokuva herätti suurta huomiota ennakkonäytöksessä EU-parlamentissa Brysselissä, ja se on nyt katsottavissa neljällä
kielellä verkossa sekä valikoiduissa elokuvateattereissa.
Klaus Scheidsteger on ATHEM-3-matkapuhelintutkimuksen toinen aloitteentekijä; tutkimus on herättänyt suurta kohua
kansainvälisissä tiedepiireissä, sillä se on toiminut perustana useille kansainvälisille oikeusjutuille.
Ja voitte lukea lisää hänestä osoitteesta www.das-digitale-dilemma.de
Ja MWGFD:n varapuheenjohtajana olen erittäin kiitollinen siitä, että saimme sinut, rakas Klaus, mukaan MWGFD:hen, ja odotan
innolla esitelmääsi, jonka otsikko on ”Vähättelyn, tietämättömyyden ja tahallisen väärintulkinnan
välillä – matkapuhelinaiheet mediassa”. Sana on sinun.
Kiitos paljon. Kyllä, minullekin on suuri kunnia saada olla täällä teidän seurassanne.
No, minusta teidän työnne on todella upeaa, ja mielestäni ei pidä jäädä kiinni vain yhteen aihealueeseen.
Olen tosin perehtynyt tähän työhön jo yli 20 vuoden ajan ja tutustunut niin upeisiin ihmisiin, jotka istuvat täälläkin.
Ja se on oikeastaan sellainen asia, joka motivoi minua ja joka on myös yksi syy siihen, että pysyn edelleen mukana.
Tässä mielessä voisin ehkä aluksi mainita, että minullakin on muutamia pieniä videoelementtejä.
Siihen tarvitsisin sellaisen kaukosäätimen, jollainen Klausilla on vielä. Kiitos.
Ja hän oli viimeksi puhunut tietystä turhautumisesta. Minullakin se tuli välillä esiin.
Mutta jos yhdistämme voimamme, jos vain huomaamme, että niin moni asia menee pieleen ja niin moni
asia on väärin, meillä on ehkä taas mahdollisuus.
Mutta niin sanottuihin valtavirran tiedotusvälineisiin emme voi tällä hetkellä vieläkään luottaa kunnolla.
Mutta olen ottanut vapauden kertoa hieman omasta kokemuksestani, jotta voisitte paremmin ymmärtää näitä yhteyksiä.
No, ensimmäinen matkani suuntautuu Amerikkaan.
Vanhemmat saattavat vielä muistaa Larry King Show’n.
Se oli todellakin sellainen talk show, joka levisi ympäri maailmaa – se nimittäin esitettiin yli 100 maassa.
Ja tänään: matkapuhelinverkon historiassa on jo aiemmin tapahtunut niin, että vuodesta 1992 lähtien olimme käytännössä
täysin digitaalisia – GSM:n, eli Global System for Mobile Communicationin, avulla, joka oli ns.
2G-verkko ja digitaalinen vuodesta 1992 lähtien.
Vuotta myöhemmin Larry Kingillä oli studiovieras, joka sanoi:
Vaimollani on nyt aivokasvain. Hän piti aina kännykkää korvalla.
Ja aion nyt nostaa kanteen Motorolaa vastaan.
Motorola oli tuolloin markkinajohtaja, ja viikon kuluessa tämän lehtiartikkelin seurauksena – mistä voi ehkä myös
päätellä, että he eivät kovin mielellään käsittele tätä aihetta – Motorolan osakkeen kurssi laski 10 prosenttia.
Nämä ovat tietysti valtavia menetyksiä.
Tämän seurauksena Yhdysvalloissa tuolloin CTIA-nimellä tunnettu Cellular Telephone Industry Association –
eli koko matkapuhelinalan yhdistys – kutsui koolle lehdistötilaisuuden ja totesi:
Älkää huoliko, meillä on tuhansia tutkimuksia, jotka osoittavat, ettei tässä ole mitään ongelmaa.
Ja yksi toimittajista oli niin rohkea, että kysyi: ”Voimmeko nähdä ne?”
Ja sitten hänellä ei ollut mitään tarjottavaa.
Mutta muutaman viikon kuluttua alkoi niin sanotusti tohtori George Carlon tarina.
Koska tämä mies sai sitten tehtäväkseen tutkia asiaa yli kuuden vuoden ajan juuri osoittaakseen, ettei
matkapuhelinverkossa oikeastaan ole mitään ongelmia.
Ja tämä tohtori George Carlo kiinnosti minua journalistisesti erityisen paljon, koska kävi ilmi, että juuri teollisuuden
toimeksiannosta suorittamansa tutkimusvaiheen aikana – jolla oli käytettävissään 28,5 miljoonan
tutkimusbudjetti – hän oli löytänyt jotain, mikä valitettavasti ei ollut teollisuudelle kovin mieluisaa.
Ja siinä syntyi myös niin sanottu Wargame Memo.
Se oli Motorolan toimeksiannosta toiminut Burson-Marsteller-niminen lobbaus- ja mainostoimisto, joka antoi
ohjeet siitä, miten kriittiseen tieteeseen tulisi suhtautua.
Ja siinä päädytään esimerkiksi tieteen diskreditointiin.
Tämä on malli, jonka voimme tunnistaa täällä myöhemminkin.
Carlolla oli kaksi osaamisaluetta: hän oli ensinnäkin tiedemies, lääketieteen tutkija, ja toiseksi hän oli juristi.
Ja se, mikä sai minut erityisesti haluamaan tutustua tähän mieheen henkilökohtaisesti, oli se, että hän neuvoo kulissien
takana asianajajia, jotka ovat vuodesta 2001 lähtien tähän päivään asti yrittäneet saada
aivokasvainpotilaat oikeusteitse samaan tilanteeseen, jossa me olimme aikoinaan tupakan ja asbestin tapauksissa.
Haluaisin, jos niin haluatte, palata vielä lyhyesti tähän reportaasiin, sillä se ensimmäinen teos –
journalistis-elokuvallinen teos, jonka Ronny ystävällisesti mainitsi – oli todellakin vielä esillä France 2:lla.
Ja voin kertoa teille, että ohjelman lähetyspäivänä toukokuussa 2006 minulle soitettiin vielä ja sanottiin:
Oikeudellisen paineen vuoksi meidän on tehtävä muutoksia.
Siinä tapauksessa Yhdysvaltain matkapuhelimet joutuvat syytettyjen penkille… koska –
meillähän kaikki on kunnossa, niin sanotusti.
No, lakimiehet ovat puuttuneet asiaan.
Mainitsin sitten myös Motorolan, joten yrityksen nimen päälle piti laittaa piippausääni, ja
lopputekstissä piti lukea, että WHO:lla on kaikki hallinnassa.
No, oikeastaan ei ole mitään ongelmia.
No, näin siis toimitaan, mikä lopulta johti tähän tilanteeseen – Ronny oli ystävällisesti jo aiemmin ilmoittanutkin siitä.
Itse asiassa ARD oli tarkoitettu tämän saman reportaasin lähetyskanavaksi.
No, aluksi yhteistyö sujui oikeastaan loistavasti.
Mutta sitten sinä vuonna – puhumme nyt vuodesta 2006 – Saksan jalkapalloliigan lähetysoikeudet
– T-Mobilen sponsoroimana – palasivat ARD:lle.
Ja siksi voitiin sitten käsitellä juuri näitä kriittisiä aiheita, ja haluaisin esitellä teille lyhyesti, mitä tohtori George Carlo
– joka, kuten sanoin, on myös oikeudellisen valvonnan alaisena, joten hän ei voi sanoa mitä tahansa –
esitti kyseisessä artikkelissa, lyhyen esittelyn jälkeen.
Olen valmistellut muutamia lyhyitä videoleikkeitä, koska ne saattavat tuoda hieman vaihtelua tilanteeseen.
Tapasin ensimmäisen kerran kesällä 2005 Bobin välityksellä miehen, joka oli saanut CTIA:lta
houkuttelevan tutkimussopimuksen kuuden vuoden tutkimustyöhön.
Lääketieteen tutkija ja juristi tohtori George Carlo perusti langattoman teknologian tutkimusinstituutin (WTA).
Heidän tulisi osoittaa tieteellisesti, että matkapuhelimet ovat vaarattomia.
Mutta teollisuus oli palkannut väärän miehen, joka paljastaa asioita armottomasti vielä tänäkin päivänä.
”On tutkimuksia, jotka tuovat esiin ongelmia tai mahdollisia ongelmia; ja on tutkimuksia, jotka eivät tuota tuloksia.”
Mutta teollisuus käyttää näitä tutkimuksia todisteena siitä, että matkapuhelimet ovat turvallisia. Se on tieteellistä vilppiä!”
Kyllä, sekin voi olla yksi syy.
Ainakin hän sai sanoa sanottavansa, niin sanotusti, eikä sitä sensuroitu Ranskassa, toisin kuin Saksassa.
Sitten tuli seuraava vaihe, jota oli minulle erittäin mielenkiintoista seurata.
Se oli juuri äsken mainittu professori Adlkoferin refleksitutkimus.
Ja sitten Spiegel tarttui asiaan, ja kuten pian näemme, siinä oli mukana myös eräs tietty herra, joka muuten on
kotoisin Bremenistä ja jota me kaikki pidämme kovasti.
Se on tuolla alhaalla, ja sitten tuli se syytös, että nämä tutkimukset olivat väärennettyjä, ja sen esitti
professorin avustaja – ja sitten se sai taas uuden sävyn.
Täällä kerrottiin siis eräänlainen rakkaustarina tästä bremeniläisestä, professori
Lerchlistä, joka tulee myöhemmin vielä nousemaan esiin.
Hän on yksi niistä, jotka käytännössä toimivat lobbaajina eivätkä lainkaan hyödynnä tieteellistä asiantuntemustaan.
Hän on todellakin aivan erityinen ihminen.
Voimme siis, jos niin haluatte, löytää myös tämän Wargamingin samasta kontekstista.
Se tulee esiin aina silloin, kun tiede paljastaa jotain, mikä saattaa olla vaarallista teollisuudelle.
Ja tässä tapauksessa tätä tutkimusta, refleksitutkimusta, tutkittiin sitten todella järjestelmällisesti.
Ja löysin sitten tämän asian tiimoilta toimittajan, joka työskenteli Profil-lehdessä
Wienissä – se oli niin sanotusti pieni Spiegel.
Ja se on juuri vastustanut sitä.
Siinä oli siis tavallaan tarinan paljastus.
Ja mielestäni koko tarina on niin selkeä juuri siksi, että näemme tässä, miten manipulointi tapahtuu
yksinkertaisesti valheiden ja väärän tiedon avulla.
Ja ensimmäisenä vuorossa on sitten toimittaja.
”Tiedän myös tutkijoita, jotka ovat todella perehtyneet asiaan ja sanoneet: En halua enää koskaan tutkia mitään
matkapuhelinsäteilyyn liittyvää, sillä jos tulen siihen tulokseen, että se on terveydelle haitallista, lobbaajat tuhoavat minut.”
Joten tiedemiesten keskuudessa on todellakin jo sellaisia, jotka eivät yksinkertaisesti halua enää koskea tähän tutkimukseen.
”Tämä on nykyään kuin kuuma peruna, koska he pelkäävät, että heidät tuhotaan siellä paitsi tieteellisesti myös osittain
henkilökohtaisesti, aivan kuten Wienissä on tapahtunut.”
Itse asiassa vuodelta 1994 peräisin olevan Wargame-muistion jälkeen on selvästi havaittavissa tietty kaava.
Kaikki tutkijat, jotka havaitsivat ongelman matkapuhelimiemme ja älypuhelimiemme
mikroaaltosäteilyssä, joutuivat myöhemmin itse ongelmiin.
Wargamingin strategiat ovat edelleen ajankohtaisia.
Myös Wienissä on jäänyt paha jälkimaku, vaikka väitetyn väärennöksen alkuunpanija onkin jo tuomittu
oikeudessa ja wieniläisten tutkijoiden tieteelliset tutkimukset on vahvistettu kansainvälisesti.
”Wienin tutkimusskandaali oli erään, kutsun häntä lobbaajaksi, saksalaisen reaktio. Hän esitti syytöksiä.
Siellä on käynnistetty aluksi akateeminen ja sittemmin itse asiassa hyvin syvällinen kiista, jonka
tarkoituksena on yksinkertaisesti mustamaalata ja hävittää tietyt tutkimustulokset.
Seitsemän vuotta myöhemmin voin hyvällä omallatunnolla sanoa, että mies tuomittiin.
Se on ilkeää herjausta. Syytöksissä ei ole mitään perää.
Ja kaikille, jotka ovat yhä mielessään pitäneet, että siellä on mennyt jotain pieleen,
voidaan tänään sanoa, että kaikki on kunnossa.
Seuraamme näitä tietoja edelleen.
Olemme juuri saaneet seuraavan projektin päätökseen, joten pystyimme vahvistamaan ja
syventämään ensimmäisen suuren projektin tuloksia.
Kyse ei ole pelkästään siitä, että herkästi reagoiva DNA katkeaa joissakin soluissa.
Tiedämme nykyään myös, miksi se murtuu.
Voimme kuvata tämän taustalla vaikuttavan solutason mekanismin.
”Tieteelliseltä kannalta katsottuna tämä on tärkeä havainto, jotta tilanne voidaan esittää uskottavasti.”
Wargaming Itävallassa tarkoittaa ilmeisesti myös tosiasioiden pahantahtoista tulkintaa ja vääristelyä, kuten tässä
tapauksessa, jossa wieniläinen teollisuuden etujärjestö FMK on vääristellyt professori Mosgöllerin johtamaa AUVA-tutkimusta.
Tietoisen väärintulkinnan kaava viedään usein äärimmilleen, kun esimerkiksi itävaltalaisessa lääkärilehdessä
julkaistaan valeuutisia, jotka paljastuvat vasta tarkemmin tarkasteltuna maksulliseksi mainonnaksi.
Mutta tilanne alkaa kiristyä mestarimanipuloijille.
Niin voisi luulla. Mutta vaikka juuri se henkilö, joka oli käynnistänyt tämän niin sanotun väärennöskohun,
todettiin syylliseksi ja lopulta jopa tuomittiin oikeudessa, Der Spiegel ei ole katsonut tarpeelliseksi selvittää asiaa.
Se voisi olla kiva ehdotus.
Joten asia jäi niin sanotusti tähän väärennöstuomioon.
Ja mikä on myös kohtalokasta, ja minkä huomasin vasta myöhemmin, on se, että Yhdysvalloissa
oikeusjutuissa tämä ikään kuin pyyhitään pois.
No, se oli siis väärennös, vaikka se onkin hölynpölyä.
Ja olette nähneet, miten täällä manipuloidaan.
Ja sen seurauksena professori Lerchl nousi jälleen esiin.
Se oli nimittäin esittänyt ehdotuksensa Kansainvälisen syöväntutkimusjärjestön (IARC) äänestyksessä,
jossa pyrittiin selvittämään, edistääkö matkapuhelimen käyttö syövän syntymistä – kyllä vai ei?
Ja juuri sinne herra Lerchl oli jättänyt hakemuksensa. Ja tässä kirjeessä hänelle ilmoitettiin hylkäämisestä, koska jopa Maailman
terveysjärjestön alaisessa toimistossa oli tuolloin toimikunta, joka katsoi, että hän oli tehnyt
nimeä itselleen enemmän kriitikkona kuin tutkijana.
Ja herra Lerchl itse on siis julkaissut tämän hylkäyskirjeen internetissä.
Tässä vielä yksi esimerkki siitä, miten siinä tilanteessa voisi toimia.
Mutta myöskään tätä aihetta ei käsitelty tavallisissa tiedotusvälineissä.
Kun sitten aloitin tutkimustyön ensimmäistä elokuvani varten, minut leimattiin salaliittoteoreetikoiksi juuri
niiden asioiden vuoksi, joita olette juuri osittain nähneet – näiden väitteiden ja paljastusten vuoksi.
No, olen ollut mukana jo kymmenen vuotta, kiitos Profil-lehden kansijutun.
Selvä. Sitten vielä yksi esimerkki: MOBI-Kids-tutkimus matkapuhelimista ja aivokasvaimista.
Siinä tapauksessa Saksan säteilysuojeluvirasto esitti jälleen kerran tilannetta vähättelevän virheellisen tulkinnan.
Ja tämän niin sanotun MOBI-Kids-tutkimuksen tekijät eivät ole havainneet tätä.
He sanoivat: MOBI-Kids-tutkimuksen tavoitteena ei ole eikä ole ollut tutkia matkapuhelinten aiheuttamia aivokasvaimia!
Ja BFS on todennut, että matkapuhelimien käyttö ei lisää riskiä lapsilla ja nuorilla.
No, tässä ristiriidassa sitten vain työskennellään.
Tämän lisäksi minulla on vielä (...), jonka takana piilee juuri se mainittu ICNIRP.
Ja siitä on olemassa erittäin hieno niin sanottu ICNIRP-raportti, jonka laatimiseen rakas Klaus Buchner,
tuolloin vielä EU-parlamentin jäsenenä, osallistui.
”Tärkein tulos oli, että näillä ihmisillä on yhteyksiä teollisuuteen.”
Että he eivät siis ole riippumattomia, ja että he ovat toisinaan – onhan aina ilmoitettava, onko
tällaisia yhteyksiä – jättäneet ilmoittamatta niitä.
”Se tarkoittaa siis, että kyseessä oli jo havainto asioista, jotka sujuivat toisin kuin niiden olisi pitänyt sujua.”
ICNIRP:n tehtävänä ei todellakaan ole varmistaa terveyden suojelua – vaikka sen pitäisi oikeastaan olla sen tehtävä
– vaan se asettaa teollisuuden etuja ajavia raja-arvoja.
Ja juuri se on yksi ongelmista, joka aiheuttaa turhautumista. Koko juttu jatkuu sitten edelleen.
Meillä on nyt osittain myös hienoja kansainvälisiä toimeksiantoja.
Ja ne osoittavat myös, että terveysoletukset, joihin FCC ja ICNIRP perustavat korkeataajuisen säteilyn
raja-arvojen määrittelyn, eivät lainkaan kumoa terveysriskejä koskevia tieteellisiä havaintoja.
Ja juuri siksi he ovatkin tällä hetkellä pulassa.
Amerikassa FCC ja ICNIRP ovat parhaillaan syytteessä.
Nämä prosessit ovat nyt käynnistyneet. Ja se on hyvä asia.
Tämä tutkimusten ja tieteen ahdistava tilanne, jossa terveysriskejä paljastuu yhä enemmän, hyödynnetään sitten muun
muassa teknologian vaikutusten arvioinnin yhteydessä – tämä tuli esille jo tänäänkin – mainostoimiston ja
mainontatoimenpiteiden kautta, kuten ehkä vielä muistattekin, väittää juuri päinvastaista.
Eli sanoa: 5G on todella mahtava juttu, Saksassa puhutaan siitä, me kaikki tarvitsemme sitä.
Ja todellakin on niin, että esimerkiksi työssäni lähestyn aina ihmisiä.
Edellä mainittu rouva Belpoggi, yksi johtavista syöpätutkijoista, jonka luona minulla oli tilaisuus
vierailla Ramazzini-instituutissa, vastasi STOA:sta.
Ja STOA-tutkimusta kritisoitiin.
Ja sen vuoksi ajattelen, että se on yksinkertaisesti myös journalistisesti tärkeä viesti:
katsokaa ihmisiä, älkää vain työpöydän takaa.
Se tilasi vuonna 2020 5G-tekniikan vaikutustenarvioinnin, ja niin sanotun STOA-raportin tulokset ovat yksiselitteiset.
Syöpäriskin kasvu ja siittiöiden laadun heikkeneminen herättävät suurinta huolta, ja ne ovat johtaneet muun muassa
laajennushankkeiden keskeyttämistä koskevaan vaatimukseen sekä uuteen, kuluttajansuojaa edistävään tiedotuspolitiikkaan.
Teollisuudelle myötämieliset tutkijat yrittivät kyseenalaistaa johtajan, tohtori Fiorella
Belpogginin, joka vastasi myös STOA-raportista, pätevyyden.
”Olen työskennellyt syöpätutkimuksen parissa vuodesta 1976 lähtien.”
Ja siksi olen sitä mieltä, että olen oppinut paljon työelämässäni.
Ja minä olin STOA-raportin laatija.
Mutta aluksi luulin pystyväni laatimaan tämän raportin yksin.
Kun löysin yli 8 000 asiaankuuluvaa tutkimusta, päätin ottaa mukaan myös kollegoita.
Ja näillä kahdella kollegalla, tohtori Sgargilla ja tohtori Vornolilla, on molemmilla maisterintutkinto biostatistiikasta.
”Ja näin ollen he pystyivätkin hyvin valitsemaan tutkimuksia ja laatimaan asiakirjoja kokonaisarviointiani varten.”
…toimimalla ihmisten hyväksi, etsimällä vuoropuhelua ja esittämällä tieteellisiä havaintoja
tällä tavalla harjoitetaan mainontastrategiaa.
Ja tätä ei oteta lainkaan huomioon.
Se vain tuhotaan tai ainakin yritetään tuhota. Ja kyllä, kukaan ei käy siellä.
Näyttää siis siltä, että tämän päivän lehdistö ei edes tule ajatelleeksi mennä tapaamaan tätä naista.
Mikä on todella harmi. Sanoimme sitten: ”No, ehkä auttaa, jos teemme oman tutkimuksemme.”
Ja olemme nyt käynnistäneet edellä jo mainitun ATHEM-3-tutkimuksen.
Ja tämä tutkimus julkaistiin jo vuonna 2024.
Ja uskon, että tämä nuori nainen vieressäni on ollut ratkaisevassa roolissa siinä, että olemme ylipäätään saaneet tämän aikaan.
Mutta juuri sitä viranomaisten pitäisi oikeastaan tehdä.
Päätimme sitten omasta aloitteestamme toteuttaa tämän hankkeen, jotta voisimme vahvistaa asemaamme entisestään ja osoittaa
tutkimuksen avulla juuri tämän seikan, eli että ei-ionisoivan ja ionisoivan säteilyn välillä ei itse asiassa ole eroa.
Elokuvani *Leskenkatu* tuo tämän selvästi esiin.
Ja sen saamme sitten laittaa myös teidän alustallenne. Paljon kiitoksia huomiosta.
Matkapuhelin- ja Wi-Fi-säteily vahingoittaa ihmisiä, eläimiä ja ympäristöä. Tarvitsemme säteilyttömiä alueita!
ASZA.org