„Existujú štúdie, ktoré poukazujú na problémy alebo potenciálne problémy; a existujú štúdie, ktoré neprinášajú žiadne výsledky.“
Priemysel však tieto štúdie využíva ako dôkaz, že mobilné telefóny sú bezpečné. To je vedecký podvod!“ (…)
Združenie mobilného telekomunikačného priemyslu zvolalo tlačovú konferenciu a uviedlo:
Nebojte sa, máme tisíce štúdií, ktoré dokazujú, že tu nie je žiadny problém.
A jeden z novinárov bol taký odvážny, že sa spýtal: „Môžeme si ich pozrieť?“ A on nemal čo ukázať. (…)
„Viem aj o výskumníkoch, ktorí sa tým skutočne zaoberali a ktorí povedali: Nikdy viac nechcem robiť žiadny výskum
týkajúci sa žiarenia mobilných telefónov, lebo ak zistím, že je to škodlivé pre zdravie, táto lobby ma zničí.
Klaus Scheidsteger, spisovateľ a filmár, je zároveň investigatívnym novinárom.
Patril k prvému ročníku študijného programu žurnalistika na univerzite v Dortmunde.
Po absolvovaní integrovanej stáže v rozhlasovej stanici Westdeutscher Rundfunk v Kolíne odišiel na štyri roky do
Francúzska ako nezávislý autor a v roku 1982 nakrútil svoj prvý dokumentárny film – portrét anglického spisovateľa
Anthonyho Burgessa, autora románu „Mechanický pomaranč“.
Už v polovici 80. rokov založil vo svojom rodnom meste Essen televíznu agentúru a následne pomocou vlastnej kamery a štúdiovej
techniky produkoval spravodajské relácie, reportáže a dokumentárne filmy pre verejnoprávne
televízne stanice ARD a ZDF, ako aj pre RTL a Sat.1.
A neskôr sa k nim pridá nemecko-francúzska kultúrna stanica ARTE, ktorej dodáva hotové relácie v rámci cyklu „Portréty“ – a to
jednak priamo cez ARTE Štrasburg, jednak v koprodukcii s vysielateľmi siete ARTE, ako
sú NDR, BR a MDR, ako aj so stanicou ZDF.
A v roku 2006 vyšla jeho prvá podrobná reportáž na tému mobilnej komunikácie, ktorú nakrútil na objednávku francúzskej
štátnej televízie FR2 pod názvom „Portables au Accusation“.
Preložil by som to ako „mobily na lavici obžalovaných“, dá sa to tak povedať?
Nemecký koprodukčný partner MDR pre ARD následne bez predchádzajúcej dohody jednoducho skrátil svoj príspevok.
Už teraz vidíme, aká veľká je o to záujem vo verejnoprávnych staniciach, kde to pod názvom „Vojna mobilov“ rýchlo odvysielali
v dopoludňajšom programe bez predchádzajúceho oznámenia.
Tento 50-minútový film by však ponúkol naozaj hlboký pohľad na právny spor pacientov s nádormi na mozgu
proti celému odvetviu mobilných komunikácií v USA.
O desať rokov neskôr vyšiel prvý kinodokumentárny film s názvom „Thank you for calling“ a
v roku 2018 aj rovnomenná kniha na túto tému.
A v máji 2024 uviedol do kín ďalší film s názvom „Digitálne dilema“.
Tento film vyvolal veľký rozruch na predpremiére v Európskom parlamente v Bruseli a v súčasnosti je k
dispozícii online v štyroch jazykoch a v vybraných kinách.
Klaus Scheidsteger je spoluzakladateľom štúdie o mobilnej komunikácii ATHEM-3, ktorá vyvolala v
medzinárodných vedeckých kruhoch veľký rozruch, keďže slúžila ako základ pre rôzne medzinárodné súdne konania.
A viac informácií o ňom nájdete na stránke www.das-digitale-dilemma.de
A ako podpredseda MWGFD som nesmierne vďačný, že sme ťa, drahý Klaus, mohli získať pre MWGFD, a teraz sa teším na tvoju
prednášku s názvom Medzi bagatelizovaním, ignoranciou a úmyselným nesprávnym výkladom – témy
týkajúce sa mobilných telefónov v médiách. Máš slovo.
Ďakujem veľmi pekne. Áno, aj pre mňa je to naopak veľká česť, že tu môžem byť s vami.
No, vaša práca sa mi zdá naozaj fantastická a myslím si, že by sme sa nemali obmedzovať len na jednu tematickú oblasť.
Aj keď som sa tu už viac ako 20 rokov zžíval s prostredím a spoznal som tu skvelých ľudí, ktorí tu tiež sedia.
A to je vlastne niečo, čo ma poháňa a čo je aj dôvodom, prečo sa tomu stále venujem.
V tomto zmysle by som snáď mohol ako prvé povedať, že mám tiež niekoľko malých videozáznamov.
Na to by som potreboval taký diaľkový ovládač, ten má ešte Klaus. Ďakujem.
A nedávno hovoril o istej frustrácii. Aj ja som ju občas pociťoval.
Ale ak sa spojíme, ak si jednoducho uvedomíme, že toľko vecí sa pokazilo a toľko vecí ide zle, možno budeme mať opäť šancu.
V súčasnosti sa však stále nemôžeme úplne spoľahnúť na takzvané mainstreamové médiá.
Dovolil som si však na základe vlastných skúseností trochu porozprávať, aby ste mohli tieto súvislosti lepšie pochopiť.
Tak teda, môj úplne prvý výlet vedie do Ameriky.
Starší diváci si možno ešte pamätajú reláciu Larryho Kinga.
Bola to naozaj talk show, ktorá obišla celý svet – vysielala sa totiž vo viac ako 100 krajinách.
A dnes, v histórii mobilnej komunikácie sa už stalo, že od roku 1992 sme boli takmer úplne digitálni – vďaka GSM, teda
takzvanému Global System for Mobile Communication, čo sa za tým skrýva, išlo práve o 2G a od roku 1992 to bolo digitálne.
O rok neskôr mal Larry King hosťa v štúdiu, ktorý povedal:
Moja manželka má teraz nádor na mozgu. Vždy si držala mobil pri uchu.
A teraz podám žalobu na spoločnosť Motorola.
Motorola bola vtedy lídrom na trhu a v priebehu jedného týždňa, v dôsledku tohto mediálneho príspevku – z čoho možno
usúdiť, že sa tejto téme príliš neradi venujú – klesla hodnota akcií spoločnosti Motorola o 10 percent.
To sú samozrejme extrémne straty.
Následne v Amerike zvolala vtedajšia CTIA (Cellular Telephone Industry Association) – združenie celého
odvetvia mobilnej komunikácie – tlačovú konferenciu a uviedla:
Nebojte sa, máme tisíce štúdií, ktoré dokazujú, že tu nie je žiadny problém.
A jeden z novinárov bol taký odvážny, že sa spýtal: „Môžeme si ich pozrieť?“
A v tom momente nemal čo ponúknuť.
Na čo však o niekoľko týždňov neskôr začala, takpovediac, príbeh Dr. Georgea Carla.
Pretože tento muž potom dostal za úlohu viac ako šesť rokov viesť výskum, aby práve dokázal, že v oblasti
mobilnej komunikácie vlastne neexistujú žiadne problémy.
A práve tento Dr. George Carlo ma z novinárskeho hľadiska zvlášť zaujal, pretože sa ukázalo, že práve počas svojej pracovnej fázy
v zastúpení priemyslu – s rozpočtom 28,5 milióna na výskum – objavil niečo, čo pre priemysel, žiaľ, nebolo príliš príjemné.
A práve vtedy vznikol aj takzvaný Wargame Memo.
V mene spoločnosti Motorola to bola lobistická a reklamná agentúra s názvom Burson-Marsteller, ktorá následne
určila, ako by sa malo postupovať voči kritickej vede.
A tu sa napríklad dostávame do oblasti diskreditácie vedy.
Toto je vzor, ktorý tu neskôr budeme môcť opäť spoznať.
Carlo mal dve odborné zamerania: bol vedcom, konkrétne lekárskym vedcom, a zároveň právnikom.
A to, čo ma potom obzvlášť podnietilo k tomu, aby som sa s týmto mužom osobne zoznámil, bola skutočnosť, že v zákulisí radí
právnikom, ktorí sa od roku 2001 až dodnes snažia prostredníctvom súdnych sporov dostať pacientov s nádormi na mozgu do
situácie, v akej sme kedysi boli v prípade tabaku a azbestu.
Ak chcete, rád by som sa ešte raz veľmi stručne vrátil k tejto reportáži, pretože to prvé dielo –
žurnalisticko-filmové dielo, ktoré Ronny láskavo spomenul – sa skutočne ešte vysielalo na France 2.
A môžem vám povedať, že v deň vysielania v máji 2006 mi ešte zavolali a povedali:
Vzhľadom na právny tlak musíme niečo zmeniť.
Takže najprv musia na lavici obžalovaných sedieť americké mobily… lebo – u nás je predsa všetko v poriadku, tak nejako.
Tak sa do toho zapojili právnici.
Potom som spomenul aj Motorolu, takže sa musel ozvať pípnutie pri názve spoločnosti a na konci muselo byť
v titulkoch uvedené, že WHO má všetko pod kontrolou.
Vlastne tu nie sú žiadne problémy.
Takto sa teda pracuje, čo nakoniec viedlo k tomu, čo Ronny už predtým láskavo avizoval.
V skutočnosti bola práve stanica ARD určená na odvysielanie tej istej reportáže.
Takže v podstate to bola skvelá spolupráca, aspoň spočiatku.
V tom roku však – hovoríme teraz o roku 2006 – sa práva na vysielanie nemeckej futbalovej Bundesligy –
sponzorované spoločnosťou T-Mobile – vrátili späť k ARD.
A práve preto bolo možné sa venovať týmto naozaj kritickým oblastiam, a rád by som vám po krátkom úvode stručne predstavil,
čo v tomto príspevku uviedol Dr. George Carlo – ktorý, ako som už spomínal, je pod právnym
dohľadom, takže nemôže len tak niečo povedať.
Pripravil som niekoľko krátkych videoklipov, lebo to možno trochu oživí atmosféru.
Muža, ktorý od CTIA dostal zaujímavú výskumnú úlohu na šesť rokov, som sa po prvýkrát stretol v lete 2005 prostredníctvom Boba.
Dr. George Carlo, lekársky vedec a právnik, založil Inštitút pre výskum bezdrôtových technológií (WTA).
Mali by vedecky dokázať, že mobilné telefóny sú neškodné.
Priemysel však najal nesprávneho človeka, človeka, ktorý aj dnes nemilosrdne odhaľuje pravdu.
„Existujú štúdie, ktoré poukazujú na problémy alebo potenciálne problémy; a existujú štúdie, ktoré neprinášajú žiadne výsledky.“
„Priemysel však tieto štúdie využíva ako dôkaz, že mobilné telefóny sú bezpečné. To je vedecký podvod!“
Áno, no, možno je to aj jeden z dôvodov.
Aspoň mohol povedať, čo chcel, takpovediac, a vo Francúzsku to nebolo cenzurované, zatiaľ čo v Nemecku áno.
Potom nasledoval ďalší krok, čo bolo pre mňa veľmi zaujímavé sledovať.
To bola práve spomínaná reflexná štúdia profesora Adlkofera.
A vtedy sa na to vrhol časopis Spiegel a, ako hneď uvidíme, mal v tom prsty aj jeden konkrétny pán, ktorý, mimochodom,
pochádza tiež z Brém a ktorého máme všetci veľmi radi.
Ten je tam dole a potom sa objavilo toto obvinenie, že tieto štúdie boli sfalšované asistentkou pána
profesora – a potom to celé dostalo taký nový nádych.
Tak sa tu rozprávala akási milostná história o tom človeku z Brém, profesorovi Lerchlovi,
ktorý sa neskôr ešte raz dostane do popredia.
Je to jeden z tých, ktorí v podstate pôsobia ako lobisti a jednoducho nezodpovedajú svojim vedeckým kompetenciám.
Je to naozaj výnimočný človek.
Ak chcete, môžeme tento Wargaming nájsť v tom istom kontexte.
To sa prejavuje vždy vtedy, keď veda odhalí niečo, čo by mohlo predstavovať hrozbu pre priemysel.
A v tomto prípade sa táto štúdia, reflexná štúdia, potom skutočne systematicky prebrala.
A našiel som si k tomu novinárku z časopisu „Profil“ vo Viedni, čo bol takpovediac malý „Spiegel“.
A ona proti tomu práve niečo namietla.
Táto udalosť vlastne viedla k odhaleniu celej záležitosti.
A celý tento príbeh je podľa mňa taký jasný práve preto, že tu vidíme súvislosti a to, ako sa manipulácia
dá ľahko dosiahnuť prostredníctvom lží a dezinformácií.
A ako prvú máme novinárku.
„Viem aj o výskumníkoch, ktorí sa tým skutočne zaoberali a ktorí povedali: ‚Už nikdy nechcem robiť žiadny výskum
týkajúci sa žiarenia z mobilných telefónov, lebo ak zistím, že je to škodlivé pre zdravie, tá lobby ma zničí.‘“
V skutočnosti teda existujú obavy zo strany vedcov, ktorí sa k tomuto výskumu už jednoducho nechcú ani priblížiť.
„To je medzičasom ako horúci zemiak, pretože sa boja, že tam budú zničení nielen z vedeckého hľadiska, ale
čiastočne aj osobne, tak ako sa to stalo vo Viedni.“
V skutočnosti je od zverejnenia memoranda o vojenskom cvičení z roku 1994 jasne rozpoznateľný určitý vzor.
Všetci vedci, ktorí zistili problém s mikrovlnným žiarením našich mobilných telefónov a
smartfónov, mali následne sami nejaký problém.
Stratégie spoločnosti Wargaming sú prítomné aj dnes.
Aj vo Viedni zostáva nepríjemná pachuť, hoci podnecovateľ údajného falšovania bol medzitým súdne usvedčený a vedecké
práce viedenských výskumníkov boli medzinárodne potvrdené.
„Viedenský výskumný škandál bol reakciou človeka, ktorého nazývam lobistom, z Nemecka. Ten začal šíriť obvinenia.
Najprv sa rozpútala akademická a potom vlastne veľmi zásadná polemika s cieľom jednoducho
zdiskreditovať a zamiesť pod koberec určité výsledky výskumu.
O sedem rokov neskôr môžem s čistým svedomím povedať, že ten muž bol odsúdený.
To je hrubé ohováranie. Na tých obvineniach nezostalo nič pravdivé.
A všetkým, ktorí si stále v kútiku duše uvedomujú, že sa tam niečo pokazilo, dnes môžeme povedať, že je všetko v poriadku.
Tieto údaje budeme naďalej sledovať.
Práve sme dokončili nadväzujúci projekt, takže sme mohli potvrdiť a prehĺbiť zistenia z prvého veľkého projektu.
Nejde len o to, že v niektorých bunkách dochádza k rozpadu citlivej DNA.
Dnes už vieme aj to, prečo sa láme.
Vieme opísať bunkový mechanizmus, ktorý za tým stojí.
„Z vedeckého hľadiska ide o dôležitý zistenie, ktoré umožňuje vierohodne opísať danú situáciu.“
Wargaming v Rakúsku zrejme znamená aj zlomyseľnú interpretáciu a skresľovanie faktov, ako je to v tomto prípade pri
štúdii AUVA pod vedením profesora Mosgöllera, ktorú vykonalo viedenské priemyselné lobistické združenie FMK.
Tento model vedomej nesprávnej interpretácie sa často dovádza do extrému, napríklad keď sa v rakúskom lekárskom časopise
„Österreichische Ärztezeitung“ uverejnia falošné správy, ktoré sa až pri bližšom pohľade ukážu ako platená reklama.
Ale majstri manipulácie začínajú byť v úzkych.
Dalo by sa to predpokladať. Avšak hoci práve ten človek, ktorý tento takzvaný škandál s falzifikátmi rozpútal, bol
usvedčený a napokon dokonca súdne odsúdený, časopis Der Spiegel sa nepovažoval za povinný túto záležitosť objasniť.
To by snáď mohol byť pekný nápad.
Takže to vlastne zostalo pri tomto rozsudku za falšovanie.
A čo je tiež fatálne, čo som si potom uvedomil, je to, že v Amerike sa pri žalobách to, takpovediac, zametie pod koberec.
No, tak to bol vlastne falzifikát, hoci je to nezmysel.
A videli ste, ako sa tu manipuluje.
A preto sa opäť hovorilo aj o tomto pánovi profesorovi Lerchlovi.
Ten sa totiž prihlásil do hlasovania v Medzinárodnej agentúre pre výskum rakoviny, teda v IARC, ktorá práve
hľadala odpoveď na otázku: Podporuje používanie mobilných telefónov vznik rakoviny, áno alebo nie?
A práve tam sa pán Lerchl uchádzal o miesto. A týmto listom mu bolo zamietnuté, pretože aj v pobočke Svetovej
zdravotníckej organizácie v tom čase prevládal názor, že si vybudoval meno skôr ako kritik než ako výskumník.
A pán Lerchl sám teda zverejnil tento odmietavý list na internete.
A ešte jeden príklad toho, ako by sa v takej situácii dalo postupovať.
Ale ani táto téma sa v bežných médiách neobjavila.
Keď som potom začal s výskumom pre svoj prvý celovečerný film, na základe vecí, ktoré ste práve čiastočne videli,
týchto tvrdení a odhalení, ma zaradili medzi konšpirátorov.
No, som tu už desať rokov, vďaka titulnému článku v časopise Profil.
Dobre. Tak ešte jeden príklad: štúdia MOBI-Kids o mobilných telefónoch a nádoroch na mozgu.
Aj v tomto prípade došlo opäť k bagatelizujúcej nesprávnej interpretácii zo strany
Spolkového úradu pre ochranu pred žiarením.
A autori tejto takzvannej štúdie MOBI-Kids to nepotvrdili.
Povedali: Cieľom štúdie MOBI-Kids nebolo a ani nemôže byť skúmanie vplyvu mobilných sietí na vznik nádorov na mozgu!
A BFS uviedla, že používanie mobilných telefónov nezvyšuje riziko u detí a mládeže.
Takže práve v tomto rozporu sa potom aj pracuje.
K tomu mám ešte (...), za tým sa skrýva práve spomínaná organizácia ICNIRP.
A existuje tu jedna veľmi pekná takzvaná správa ICNIRP, na ktorej spolupracoval milý Klaus
Buchner, vtedy ešte ako poslanec Európskeho parlamentu.
„Hlavným zistením bolo, že títo ľudia majú väzby na priemysel.
Že teda nie sú nezávislí a že niekedy – veď vždy treba uviesť, či má človek takéto prepojenia – že to niekedy neuviedli.
„To teda znamená, že išlo o objav vecí, ktoré sa vyvinuli inak, ako mali.“
Úlohou ICNIRP v skutočnosti nie je zabezpečiť ochranu zdravia – čo by vlastne mali robiť –, ale
stanovujú limity, ktoré vyhovujú záujmom priemyslu.
A práve to je jeden z problémov, ktorý vedie k frustrácii. Celá situácia potom pokračuje ďalej.
V súčasnosti máme čiastočne aj skvelé medzinárodné provízie.
A práve tie dokazujú, že zdravotné predpoklady, z ktorých vychádzajú FCC a ICNIRP pri stanovovaní limitných
hodnôt pre vysokofrekvenčné žiarenie, vôbec nevyvracajú vedecké poznatky o zdravotných rizikách.
A práve preto sú teraz v ohrození.
V Amerike sú práve terčom obvinení FCC a ICNIRP.
Ide o procesy, ktoré sa už začali. A to je dobre.
Táto zúfalá situácia v oblasti výskumu a vedy, ktorá práve čoraz viac odhaľuje zdravotné riziká, sa potom využíva okrem iného
napríklad v rámci posudzovania vplyvov technológií – čo sa dnes už spomenulo – na to, aby sa prostredníctvom
reklamnej agentúry a reklamných opatrení možno si to ešte pamätáte – tvrdiť presný opak.
Konkrétne povedať: 5G je niečo úplne skvelé, v Nemecku sa o tom hovorí, všetci to potrebujeme.
A v skutočnosti je to tak, že napríklad moja práca spočíva vždy v tom, že vyhľadávam ľudí.
Spomínanú pani Belpoggiovú, jednu z popredných výskumníčok v oblasti rakoviny, som mal možnosť
navštíviť v Inštitúte Ramazzini; bola zodpovedná za STOA.
A štúdia STOA bola terčom kritiky.
A preto si myslím, že aj z novinárskeho hľadiska je to posolstvo: pozrite sa na ľudí, nie len zo svojho stola.
V roku 2020 zadala vypracovanie posúdenia vplyvov technológie 5G; výsledky takzvaného správu STOA sú jednoznačné.
Zvýšené riziko rakoviny a znížená kvalita spermií vyvolávajú najväčšie obavy a viedli okrem iného k
požiadavke na zastavenie rozširovania siete a k novej informačnej politike v záujme ochrany spotrebiteľov.
Vedci naklonení priemyslu sa pokúsili spochybniť odbornú spôsobilosť riaditeľky, dr. Fiorelly
Belpoggi, ktorá bola zároveň zodpovedná za správu STOA.
„V oblasti výskumu rakoviny pracujem od roku 1976.
A tak si myslím, že som sa počas svojho pracovného života veľa naučil.
A ja som bol autorom správy STOA.
Na začiatku som však veril, že túto správu dokážem vypracovať sám.
Keď som potom našiel viac ako 8 000 relevantných prác, rozhodol som sa zapojiť aj kolegov.
A obaja títo kolegovia, Dr. Sgargi aj Dr. Vornoli, majú magisterský titul z biostatistiky.
„A tak boli vskutku schopní vybrať štúdie a vypracovať dokumenty pre moje celkové hodnotenie.“
…konanie v prospech ľudí, hľadanie dialógu a prezentovanie tejto formy vedeckých poznatkov sa stáva súčasťou reklamnej stratégie.
A to sa vôbec neberie do úvahy.
Proste ju zničia, alebo sa o to aspoň pokúsia. A áno, nikto ju nenavštevuje.
Zdá sa teda, že dnešným médiám ani nenapadlo túto dámu vyhľadať.
Čo je veľká škoda. Potom sme si povedali: „Dobre, možno by pomohlo, keby sme urobili vlastnú štúdiu.“
A práve sme spustili už spomínanú štúdiu ATHEM-3.
A táto štúdia bola zverejnená už v roku 2024.
A myslím si, že táto mladá dáma vedľa mňa má zásadný podiel na tom, že sme to vôbec zrealizovali.
Ale práve to by vlastne mali robiť úrady.
Toto sme potom z vlastnej iniciatívy zrealizovali, aby sme boli ešte silnejší a aby sme práve túto skutočnosť mohli
prostredníctvom štúdie aj dokázať, že medzi neionizujúcim a ionizujúcim žiarením v skutočnosti neexistuje žiadny rozdiel.
Môj film „Die Witwenstraße“ to tiež jasne ukazuje.
A ten potom môžeme u vás tiež umiestniť na platformu. Veľmi pekne ďakujeme za pozornosť.
Žiarenie z mobilných telefónov a Wi-Fi poškodzuje ľudí, zvieratá a životné prostredie. Potrebujeme zóny bez žiarenia!
ASZA.org