”Det finns studier som pekar på problem eller potentiella problem, och det finns studier som inte ger några resultat.”
Men industrin använder dessa studier som bevis för att mobiltelefoner är säkra. Det är vetenskapligt bedrägeri!” (…)
Branschorganisationen för mobilindustrin – har kallat till en presskonferens och sagt:
Oroa er inte, vi har tusentals studier som visar att det inte finns något problem.
Och en av journalisterna var så modig att han frågade: ”Kan vi få se dem?” Men han hade ingenting att visa upp. (…)
”Jag känner också till forskare som verkligen har arbetat med det här och som har sagt: Jag vill aldrig mer forska om
strålning från mobiltelefoner, för om jag kommer fram till att det är hälsoskadligt kommer lobbygruppen att krossa mig.
Klaus Scheidsteger, författare och filmskapare, är även undersökande journalist.
Han tillhörde den första årskullen på journalistutbildningen vid universitetet i Dortmund.
Efter sin integrerade praktik vid Westdeutscher Rundfunk i Köln flyttade han till Frankrike för att arbeta som frilansförfattare
i fyra år och producerade 1982 sin första dokumentärfilm – ett porträtt av den engelske författaren
Anthony Burgess, som skrev ”A Clockwork Orange”.
Redan i mitten av 80-talet grundade han en TV-byrå i sin hemstad Essen och producerade sedan, med egen kamera och
studioutrustning, nyheter, reportage och dokumentärer för de offentliga TV-kanalerna ARD och ZDF, liksom för RTL och Sat.1.
Senare tillkommer den tysk-franska kulturkanalen ARTE, till vilken han levererar färdiga program både direkt via
ARTE Strasbourg och i samproduktion med ARTE-kanaler som NDR, BR och MDR samt ZDF, med fokus på porträtt.
Och 2006 publiceras hans första omfattande reportage om mobiltelefoni, ”Portables au Accusation”, som en
beställningsproduktion för den franska statliga tv-kanalen FR2.
Jag skulle översätta det som ”mobiltelefoner på åtalbänken” – kan man uttrycka sig så?
ARD:s tyska samproduktionspartner MDR valde då helt enkelt att korta ner sitt inslag utan att först samråda.
Vi ser ju redan hur populärt det är på de offentliga kanalerna, där det sänds i all hast under titeln
”Mobilkriget”, utan förhandsannonsering, i morgonprogrammet.
Den 50 minuter långa filmen skulle dock ge en riktigt djup inblick i den juridiska tvisten mellan
patienter med hjärntumörer och hela mobilindustrin i USA.
Tio år senare släpps den första dokumentärfilmen för biografer med titeln ”Thank you for calling”, och
2018 utkommer boken med samma titel om detta ämne.
Och i maj 2024 släppte han ytterligare en film, ”Das digitale Dilemma”.
Vid förhandsvisningen i Europaparlamentet i Bryssel väckte den här filmen stor uppmärksamhet och finns nu
tillgänglig på fyra språk online och på utvalda biografer.
Klaus Scheidsteger är en av initiativtagarna till mobilstudien ATHEM-3, som har väckt stor uppmärksamhet i
internationella vetenskapskretsar och legat till grund för flera internationella rättsprocesser.
Och ni kan läsa mer om honom på www.das-digitale-dilemma.de
Och som vice ordförande för MWGFD är jag mer än tacksam över att vi, kära Klaus, har kunnat få dig att ansluta dig till MWGFD, och
jag ser nu fram emot ditt föredrag med titeln ”Mellan bagatellisering, okunnighet och medveten
felinterpretation – mobilfrågor i medierna”. Du har ordet.
Tack så mycket. Ja, för mig är det tvärtom också en stor ära att få vara här hos er.
Jag tycker verkligen att ert arbete är fantastiskt, och jag anser att man inte behöver begränsa sig till ett enda ämnesområde.
Jag har visserligen arbetat mig in i det här i över 20 år nu och har lärt känna så många
fantastiska människor som också sitter här.
Och det är faktiskt något som driver mig och som också är en anledning till att jag fortfarande håller mig kvar.
Med detta i åtanke kanske jag först och främst kan säga att jag också har några korta videoklipp.
För det skulle jag behöva en sådan fjärrkontroll – den har Klaus fortfarande. Tack så mycket.
Och han hade nyligen talat om en viss frustration. Den känslan har jag också känt ibland.
Men om vi går samman, om vi helt enkelt inser att så mycket går snett och så mycket är fel, kanske vi ändå har en chans igen.
Men just nu kan vi fortfarande inte riktigt lita på de så kallade mainstreammedierna.
Men jag har tagit mig friheten att berätta lite utifrån mina egna erfarenheter, så att ni bättre
kan sätta dessa sammanhang i sitt rätta perspektiv.
Min allra första resa går alltså till Amerika.
De äldre kanske fortfarande minns Larry King-showen.
Det var verkligen en talkshow som spreds över hela världen – den sändes nämligen i över 100 länder.
Och idag – i mobilkommunikationens historia har det faktiskt hänt att vi redan från 1992 var i stort sett helt digitala – med
GSM, det vill säga Global System for Mobile Communication, som det står för, vilket var just 2G och digitalt från 1992.
Ett år senare hade Larry King en gäst i studion, och denne sa:
Min fru har nu en hjärntumör. Hon har alltid haft mobilen mot örat.
Och nu ska jag stämma Motorola.
Motorola var marknadsledande vid den tiden, och inom loppet av en vecka – till följd av den här medieberättelsen (vilket
kanske också kan tyda på att de inte gärna tar upp det här ämnet) – sjönk kursen på Motorolas aktier med 10 procent.
Det är förstås enorma förluster.
Därefter kallade Cellular Telephone Industry Association – branschorganisationen för hela mobilbranschen, som
då hette CTIA – till en presskonferens i USA och sade:
Oroa er inte, vi har tusentals studier som visar att det inte finns något problem.
Och en av journalisterna var så modig att han frågade: ”Får vi se dem?”
Och då hade han ingenting att erbjuda.
Men några veckor senare började så att säga historien om dr George Carlo.
Eftersom den här mannen sedan fick i uppdrag att bedriva forskning under sex år just för att visa att det
egentligen inte finns några problem med mobilnätet.
Och just denne dr George Carlo väckte mitt journalistiska intresse särskilt, eftersom det visade sig att han under sin
arbetsperiod på uppdrag av industrin – med en forskningsbudget på 28,5 miljoner – hade upptäckt något
som tyvärr inte var särskilt bekvämt för industrin.
Och det var också då som det så kallade ”Wargame Memo” föddes.
Det var en lobby- och reklambyrå vid namn Burson-Marsteller som agerade på uppdrag av Motorola och som
sedan gav råd om hur man borde hantera kritisk forskning.
Och där handlar det till exempel om att misskreditera vetenskapen.
Det är ett mönster som vi kommer att kunna se även senare här.
Carlo hade två expertområden: å ena sidan var han forskare, näringsmedicinare, och å andra sidan var han jurist.
Och det som verkligen fick mig att vilja lära känna den här mannen personligen var det faktum att han bakom kulisserna ger
råd till de advokater som sedan 2001 och fram till idag försöker, genom rättsliga åtgärder, få hjärntumörpatienter
dit vi en gång var när det gäller tobak och asbest.
Jag vill, om man så vill, återkomma helt kort till det här reportaget, eftersom det första verket – det
journalistiska filmverket – som Ronny vänligt nog nämnde faktiskt fortfarande visades på France 2.
Och jag kan berätta för er att man ringde mig redan samma dag som programmet sändes, i maj 2006, och sa:
På grund av det juridiska trycket måste vi göra vissa förändringar.
Då måste amerikanska mobiltelefoner hamna i båset … för – hos oss är ju allt i sin ordning, ungefär så.
Så juristerna har klivit in.
Jag nämnde också Motorola, så då var man tvungen att lägga in ett pip över företagsnamnet och i slutet av
eftertexterna skulle det stå att WHO har allt under kontroll.
Det finns egentligen inga problem alls.
Så det är alltså så man arbetar, vilket i slutändan har lett till det här – något som Ronny vänligt nog redan hade nämnt.
Faktum är att ARD var tänkt att sända just detta reportage.
Det var faktiskt ett fantastiskt samarbete, till att börja med.
Men sedan, det året – vi talar nu om 2006 – återgick sändningsrättigheterna till
Bundesliga – sponsrade av T-Mobile – till ARD.
Och därför kunde man alltså ta upp sådana riktigt kritiska områden, och jag vill gärna kort presentera något som dr George
Carlo – som, som jag redan nämnt, också står under juridisk övervakning och därför inte kan säga vad som helst
– framförde i sitt inlägg, efter en kort presentation.
Jag har förberett några korta videoklipp, eftersom det kanske kan lätta upp stämningen lite.
Mannen som fick det lockande forskningsuppdraget från CTIA att bedriva forskning under sex år träffade jag för
första gången sommaren 2005, tack vare Bobs förmedling.
Dr George Carlo, medicinsk forskare och jurist, grundade Institute for Wireless Technology Research, WTA.
De borde vetenskapligt bevisa att mobiltelefonerna är ofarliga.
Men industrin hade anlitat fel man, en som än i dag avslöjar sanningen utan förskönande omskrivningar.
”Det finns studier som pekar på problem eller potentiella problem, och det finns studier som inte ger några resultat.”
Men industrin använder dessa studier som bevis för att mobiltelefoner är säkra. Det är vetenskapligt bedrägeri!”
Ja, det kan kanske också vara en anledning.
Han fick i alla fall säga sitt, så att säga, och det censurerades inte i Frankrike, till skillnad från i Tyskland.
Sedan kom nästa steg, vilket var väldigt intressant för mig att följa.
Det var den tidigare nämnda reflexstudien av professor Adlkofer.
Och då kastade sig tidningen ”Der Spiegel” över det, och som vi strax ska se fanns det också en viss herre – som för
övrigt också kommer från Bremen – som vi alla tycker mycket om.
Han är där nere, och sedan kom den här anklagelsen om att studierna skulle vara förfalskade av en assistent
till professorn – då fick det hela en helt ny vinkling.
Här berättades alltså en slags kärlekshistoria om den här mannen från Bremen, en viss professor
Lerchl, som senare kommer att spela en viktig roll igen.
Han är en av dem som i praktiken agerar som lobbyist och helt enkelt inte lever upp till sin vetenskapliga expertis.
Han är verkligen en alldeles speciell person.
Vi kan, om man så vill, även se detta Wargaming i samma sammanhang.
Det kommer alltid till sin rätt när vetenskapen upptäcker något som kan utgöra en fara för industrin.
Och i det här fallet granskades den här studien, reflexstudien, verkligen ingående.
Och jag hittade då en journalist på tidningen Profil i Wien, som så att säga var en mindre version av Spiegel.
Och hon har just invänt något mot det.
Det innebar egentligen att historien kom i dagen.
Och hela historien i korthet är enligt min mening så tydlig just därför att vi här ser sammanhangen och hur manipulationen
helt enkelt sker genom lögner och felaktig information.
Och först ut har vi journalisten.
”Jag känner också till forskare som verkligen har arbetat med det här och som har sagt: Jag vill aldrig mer forska om
strålning från mobiltelefoner, för om jag kommer fram till att det är hälsoskadligt kommer lobbygruppen att krossa mig.”
Det finns alltså verkligen farhågor bland forskarna, som helt enkelt inte vill ha
något med den här forskningen att göra längre.
”Det har numera blivit ett hett ämne, eftersom de är rädda för att bli förstörda där – inte bara vetenskapligt, utan
delvis även personligen – precis som man har upplevt i Wien.”
Det är faktiskt så att ett mönster tydligt kan urskiljas sedan Wargame-memot från 1994.
Alla forskare som upptäckte ett problem med mikrovågsstrålningen från våra
mobiltelefoner och smartphones fick sedan själva problem.
Wargamings strategier är fortfarande aktuella.
Även i Wien kvarstår en bitter eftersmak, trots att den som låg bakom den påstådda förfalskningen nu har
dömts i domstol och de wienska forskarnas vetenskapliga arbeten har bekräftats internationellt.
”Forskningsskandalen i Wien var en reaktion från en person – jag kallar honom lobbyist – från Tyskland. Han kom med anklagelser.”
Man har först inlett en akademisk och sedan i själva verket en mycket djupgående debatt, enbart för att helt
enkelt nedvärdera och bortförklara vissa forskningsresultat.
Sju år senare kan jag med gott samvete säga att mannen dömdes.
Det är grov förtal. Det finns inget som helst fog för anklagelserna.
Och till alla som fortfarande har i bakhuvudet att något har gått snett kan man idag säga att allt är som det ska.
Vi fortsätter att följa upp dessa uppgifter.
Vi har just avslutat uppföljningsprojektet och har därmed kunnat bekräfta och fördjupa
resultaten från det första stora projektet.
Det är inte bara så att det känsliga DNA:t bryts i vissa celler.
I dag vet vi också varför den går sönder.
Vi kan beskriva den cellulära mekanismen som ligger bakom detta.
”Ur vetenskaplig synvinkel är detta ett viktigt fynd för att på ett trovärdigt sätt redogöra för händelseförloppet.”
Wargaming i Österrike innebär tydligen också illvilliga tolkningar och förvrängningar av fakta, som i detta fall
med den AUVA-studie som leddes av professor Mosgöller och som genomfördes av industrilobbyorganisationen FMK från Wien.
Mönstret med medveten feltolkning drivs ofta till sin spets, till exempel när ”Fake News” publiceras i den
österrikiska läkartidningen, som först vid närmare granskning visar sig vara betald reklam.
Men det börjar bli trångt för mästarmanipulatörerna.
Det skulle man kunna tro. Men trots att just den person som satte igång den här så kallade förfalskningsskandalen har
åtalats och till och med dömts i domstol, har Der Spiegel inte ansett det nödvändigt att reda ut saken.
Det skulle kanske kunna vara ett bra förslag.
Så det blev så att säga vid den här domen mot förfalskaren.
Och det som också är ödesdigert, vilket jag sedan insåg, är att man i USA så att säga sopar
det under mattan när det gäller stämningarna.
Så det var alltså en förfalskning, även om det är struntprat.
Och ni har sett hur man manipulerar här.
Och följaktligen blev professor Lerchl återigen ett samtalsämne.
Han hade nämligen lagt fram ett förslag vid omröstningen inom Internationella cancerforskningsorganisationen, det
vill säga IARC, som just då försökte fastställa: Är mobilanvändning cancerframkallande, ja eller nej?
Och det var där som herr Lerchl hade sökt tjänsten. Och i detta brev fick han avslag, eftersom även en kommitté vid
Världshälsoorganisationens underorgan vid den tidpunkten ansåg att han hade gjort sig ett namn mer som kritiker än som forskare.
Och herr Lerchl har alltså själv lagt ut detta avslagsbrev till honom på internet.
Här är ytterligare ett exempel på hur man skulle kunna agera i det här sammanhanget.
Men inte heller detta ämne togs upp i de vanliga medierna.
När jag sedan började göra research inför min första långfilm hamnade jag i konspirationsteoretikernas hörn
på grund av de saker som ni just har sett delar av, med dessa uttalanden och avslöjanden.
Jag har varit med i tio år nu, tack vare en artikel på förstasidan i ”Profil”.
Okej. Då tar vi ett till exempel: MOBI-Kids-studien om mobiltelefoner och hjärntumörer.
Där har man återigen gjort en bagatelliserande felaktig tolkning från Federala strålskyddsmyndighetens sida.
Och författarna till den så kallade MOBI-Kids-studien har inte kunnat bekräfta detta.
De sa: Det kan inte vara, och var inte heller, syftet med MOBI-Kids-studien att
undersöka om mobilstrålning orsakar hjärntumörer!
Och BFS har sagt att användningen av mobiltelefoner inte ökar risken för barn och ungdomar.
Så man arbetar alltså även i denna konflikt.
Dessutom har jag (...), och bakom det döljer sig just den tidigare nämnda ICNIRP.
Och det finns en mycket bra så kallad ICNIRP-rapport, som vår käre Klaus Buchner, som då fortfarande
var ledamot av Europaparlamentet, har medverkat till.
”Det viktigaste resultatet var att dessa personer har kopplingar till näringslivet.”
Att de alltså inte är oberoende, och att de ibland – man måste ju alltid uppge om man har sådana
kopplingar – att de ibland inte har uppgett detta.
”Det innebär alltså att det var en upptäckt av saker som gick annorlunda än de borde ha gjort.”
ICNIRP finns verkligen inte till för att säkerställa hälsoskyddet – vilket de egentligen borde göra – utan de
fastställer gränsvärden som ligger nära industrins intressen.
Och det är just ett av problemen som också bidrar till frustrationen. Hela grejen fortsätter sedan.
Vi har nu även några fantastiska uppdrag på internationell nivå.
Och dessa visar just att de hälsorelaterade antaganden som FCC och ICNIRP utgår ifrån vid fastställandet av
gränsvärden för högfrekvent strålning inte alls motbevisar de vetenskapliga rönen om hälsoriskerna.
Och det är just därför som de just nu är i knipa.
I USA är FCC och ICNIRP just nu föremål för anklagelser.
Det här är processer som nu har satts igång. Och det är bra.
Denna tryckande situation för forskningen och vetenskapen, som just nu i allt högre grad avslöjar vissa hälsorisker, utnyttjas
sedan bland annat inom ramen för teknikkonsekvensbedömningen – vilket redan har tagits upp idag – för att
sedan, via en reklambyrå och reklamkampanjer, ni kanske minns det – hävda precis motsatsen.
Det vill säga: 5G är något helt fantastiskt, Tyskland pratar om det, vi behöver det alla.
Och faktum är att mitt arbete, till exempel, alltid går ut på att jag söker upp människor.
Den nyss nämnda fru Belpoggi, en av de ledande cancerforskarna, fick jag besöka på
Ramazzini-institutet; hon var ansvarig för STOA.
Och STOA-studien blev föremål för kritik.
Och därför tror jag att det helt enkelt också är ett journalistiskt budskap: titta
på människorna, inte bara från skrivbordet.
Hon beställde 2020 en konsekvensbedömning av 5G-tekniken, och resultaten i den så kallade STOA-rapporten är entydiga.
Ökad cancerrisk och försämrad spermakvalitet väcker störst oro och har bland annat lett till krav på att bygget ska stoppas
samt en ny informationspolitik i syfte att skydda konsumenterna.
Industrivänliga forskare försökte ifrågasätta kompetensen hos chefen, dr Fiorella
Belpoggi, som också var ansvarig för STOA-rapporten.
”Jag har arbetat med cancerforskning sedan 1976.
Och därför anser jag att jag har lärt mig mycket under mitt yrkesliv.
Och jag var författare till STOA-rapporten.
Men till en början trodde jag att jag skulle kunna skriva den här rapporten på egen hand.
När jag sedan hade hittat mer än 8 000 relevanta artiklar bestämde jag mig för att även involvera kollegor.
Och dessa båda kollegor, dr Sgargi och dr Vornoli, har en masterexamen i biostatistik.
”Och därmed var de mycket väl i stånd att välja ut studier och sammanställa underlag för min sammanfattande bedömning.”
…att agera utifrån människors behov, söka dialog och även presentera vetenskapliga rön på
detta sätt – det är en marknadsföringsstrategi.
Och det tas inte alls i beaktande.
Den blir helt enkelt förstörd, eller så görs ett försök att förstöra den. Och ja, ingen besöker den.
Det verkar alltså som om dagens press inte ens kommer på tanken att söka upp den här damen.
Det är verkligen synd. Vi sa då: Okej, kanske hjälper det om vi gör vår egen undersökning.
Och vi har nu satt igång den ATHEM-3-studie som vi redan nämnde tidigare.
Och denna studie publicerades redan år 2024.
Och jag tror att den här unga damen bredvid mig har spelat en avgörande roll för att vi överhuvudtaget har genomfört det här.
Men det är ju precis vad myndigheterna egentligen borde göra.
Vi tog då initiativet och satte igång projektet för att stärka vår ställning ytterligare och för att genom en studie kunna
bevisa just detta, nämligen att det egentligen inte finns någon skillnad mellan icke-joniserande och joniserande strålning.
Min film *Die Witwenstraße* visar detta tydligt.
Och den får vi då också lägga upp på er plattform. Tack så mycket för er uppmärksamhet.
Strålning från mobiltelefoner och Wi-Fi skadar människor, djur och miljön. Vi behöver strålningsfria zoner!
ASZA.org