«Є дослідження, які вказують на проблеми або потенційні проблеми; а є дослідження, які не дають жодних результатів».
Але промисловість використовує ці дослідження як доказ того, що мобільні телефони безпечні. Це наукове шахрайство!» (…)
Асоціація, що об’єднує представників галузі мобільного зв’язку, скликала прес-конференцію і заявила:
Не хвилюйтеся, у нас є тисячі досліджень, які доводять, що жодних проблем немає.
І один із журналістів наважився запитати: «А можна їх подивитися?» Але він нічого не зміг показати. (…)
«Я також знаю про вчених, які справді займалися цим питанням і які казали: «Я більше ніколи не хочу проводити дослідження,
пов’язані з випромінюванням мобільних телефонів, бо якщо я дійду висновку, що це шкідливо для здоров’я, то лобі мене знищить».
Клаус Шайдштегер, письменник і кінорежисер, також є журналістом-розслідувачем.
Він був студентом першого випуску спеціальності «Журналістика» в Університеті Дортмунда.
Після проходження стажування у Західнонімецькому радіо в Кельні він на чотири роки виїхав до Франції як незалежний автор і в 1982
році зняв свій перший документальний фільм — портрет англійського письменника Ентоні
Берджеса, автора роману «Помаранчевий годинник».
Ще в середині 80-х років він заснував у своєму рідному місті Ессені телевізійне агентство, а потім, використовуючи власну
камеру та студійне обладнання, знімав новини, репортажі та документальні фільми для державних
телеканалів ARD і ZDF, а також для RTL і Sat.1.
А згодом до цього додається німецько-французький культурний телеканал ARTE, якому він надає готові до ефіру матеріали як
безпосередньо через ARTE у Страсбурзі, так і в рамках спільного виробництва з такими партнерами ARTE, як NDR, BR і
MDR, а також ZDF, у рамках тематичного напряму «Портрети».
А в 2006 році виходить його перший розгорнутий репортаж на тему мобільного зв’язку — «Portables au Accusation»,
знятий на замовлення французького державного телеканалу FR2.
Я б переклав це як «мобільні телефони на лаві підсудних», чи можна так сказати?
Німецький партнер ARD з копродукції, телеканал MDR, після цього просто скоротив свою
частину програми без попередньої домовленості.
Ми вже бачимо, наскільки це популярно на державних телеканалах: програму під назвою «Війна мобільників»
швидко показали в ранковому ефірі без попереднього анонсу.
Проте цей 50-хвилинний фільм дав би можливість по-справжньому глибоко зануритися в юридичну суперечку між пацієнтами з
пухлинами мозку та всією галуззю мобільного зв’язку у США.
Через десять років виходить перший кінодокументальний фільм під назвою «Thank you for
calling», а в 2018 році — однойменна книга на цю тему.
А в травні 2024 року він випустив ще один фільм під назвою «Цифрова дилема».
Під час попередньої прем'єри в Європейському парламенті в Брюсселі цей фільм викликав великий резонанс, а зараз його можна
переглянути чотирма мовами в Інтернеті та в обраних кінотеатрах.
Клаус Шайдштегер є одним із ініціаторів дослідження впливу мобільного зв’язку ATHEM-3, яке стало основою
для низки міжнародних судових позовів і викликало великий резонанс у міжнародних наукових колах.
А дізнатися про нього більше можна за посиланням www.das-digitale-dilemma.de
І я, як заступник голови MWGFD, надзвичайно вдячний за те, що нам, дорогий Клаусе, вдалося залучити тебе до MWGFD, і з
нетерпінням чекаю на твою доповідь під назвою «Між баналізацією, ігноруванням та свідомим перекручуванням
— теми мобільного зв’язку в ЗМІ». Слово за тобою.
Дякую. Так, для мене це також велика честь — мати можливість бути тут з вами.
Я вважаю вашу роботу просто фантастичною і думаю, що не варто обмежуватися лише однією тематичною сферою.
Хоча я вже понад 20 років працюю тут і познайомився з такими чудовими людьми, які також сидять тут.
І це, власне, те, що мене надихає і що є однією з причин, чому я досі не здаюся.
У цьому контексті, мабуть, я можу насамперед сказати, що у мене теж є кілька невеликих відеофрагментів.
Для цього мені потрібен такий пульт дистанційного керування — він ще є у Клауса. Дякую.
І нещодавно він згадував про певну фрустрацію. Таке іноді траплялося й у мене.
Але якщо ми об’єднаємося, якщо просто усвідомимо, що там стільки речей йде не так і стільки
помилок, то, можливо, у нас знову з’явиться шанс.
Але на так звані мейнстрімні ЗМІ ми поки що не можемо по-справжньому розраховувати.
Але я дозволив собі трохи розповісти про свій власний досвід, щоб ви могли краще зрозуміти ці взаємозв’язки.
Отже, моя найперша подорож — до Америки.
Можливо, люди старшого покоління ще пам’ятають шоу Ларрі Кінга.
Це було справді ток-шоу, яке облетіло весь світ — його транслювали у понад 100 країнах.
А сьогодні, в історії мобільного зв’язку вже траплялося, що з 1992 року ми фактично перейшли на повністю цифровий формат —
завдяки GSM, тобто, так би мовити, Глобальній системі мобільного зв’язку (Global System for Mobile Communication), яка,
власне, і є 2G, і яка з 1992 року працювала в цифровому форматі.
Через рік у Ларрі Кінга в студії був гість, який сказав:
У моєї дружини зараз пухлина мозку. Вона завжди тримала мобільний телефон біля вуха.
І я зараз подам позов проти Motorola.
Тоді Motorola була лідером ринку, і протягом тижня, через цю публікацію в ЗМІ — з чого, можливо, можна зробити
висновок, що вони не дуже охоче піднімають цю тему — вартість акцій Motorola знизилася на 10 відсотків.
Звісно, це надзвичайно великі втрати.
У відповідь на це в Америці Асоціація індустрії стільникового зв’язку (Cellular Telephone Industry Association), яка на той
час називалася CTIA, — об’єднання представників усієї галузі стільникового зв’язку — скликала прес-конференцію і заявила:
Не хвилюйтеся, у нас є тисячі досліджень, які доводять, що жодних проблем немає.
І один із журналістів наважився запитати: «А можна їх подивитися?»
А потім йому не було що запропонувати.
Однак уже через кілька тижнів, так би мовити, розпочалася історія доктора Джорджа Карло.
Адже цьому чоловікові було доручено провести дослідження, яке тривало понад шість років, саме для того, щоб довести, що
в сфері мобільного зв’язку насправді немає жодних проблем.
І цей доктор Джордж Карло особливо зацікавив мене як журналіста, оскільки з’ясувалося, що саме під час своєї роботи на замовлення
промисловості — маючи в розпорядженні бюджет на дослідження в розмірі 28,5 мільйонів — він виявив щось, що,
на жаль, виявилося не надто приємним для промисловості.
І саме тоді й з’явився так званий «Wargame Memo».
Це було зроблено на замовлення компанії «Моторола» лобістським та рекламним агентством під назвою
«Берсон-Марстеллер», яке потім надало рекомендації щодо того, як слід поводитися з критичними науковими дослідженнями.
І тут, наприклад, мова йде про дискредитацію науки.
Це закономірність, яку ми зможемо помітити тут і пізніше.
Карло мав дві сфери компетенції: по-перше, він був науковцем, медиком, а по-друге — юристом.
А те, що особливо спонукало мене особисто познайомитися з цим чоловіком, — це той факт, що він за лаштунками консультує
адвокатів, які з 2001 року й донині намагаються через судові позови домогтися для пацієнтів із пухлинами
головного мозку таких самих результатів, яких ми колись досягли у справах щодо тютюну та азбесту.
Я хотів би, якщо можна так сказати, ще раз дуже коротко зупинитися на цьому репортажі, оскільки той перший твір —
журналістсько-кінематографічний твір, про який щойно люб’язно згадав Ронні, — дійсно ще транслювався на каналі France 2.
І можу вам сказати, що в день виходу програми в ефір у травні 2006 року мені ще зателефонували і сказали:
Через юридичний тиск нам доводиться щось змінювати.
Тому спочатку на лаві підсудних мають опинитися американські мобільні телефони… бо —
у нас же все гаразд, щось на кшталт цього.
Отже, до справи підключилися юристи.
Я тоді також згадав компанію Motorola, тому довелося додати звуковий сигнал під назвою компанії, а в кінці у титрах
мало з’явитися повідомлення, що ВООЗ тримає все під контролем.
Тож, власне, жодних проблем немає.
Отже, робота буде проводитися саме так, що, зрештою, і призвело до цього — про що Ронні, на щастя, вже раніше повідомляв.
Дійсно, саме ARD планувалося як канал для трансляції цього самого репортажу.
Отже, спочатку, власне, це була чудова співпраця.
Але потім того року — ми зараз говоримо про 2006 рік — права на трансляцію матчів Бундесліги — за
спонсорської підтримки T-Mobile — знову перейшли до ARD.
І саме тому можна було розглянути такі надзвичайно важливі питання, і я хотів би коротко представити вам те, про що розповів
у своєму виступі доктор Джордж Карло — який, як я вже казав, перебуває під юридичним наглядом і не може просто
так говорити що завгодно — після короткого вступного слова.
Я підготував кілька коротких відеороликів, бо, можливо, це трохи розвеселить атмосферу.
Чоловіка, який отримав від CTIA привабливе замовлення на проведення шестирічних досліджень, я вперше
зустрів влітку 2005 року завдяки посередництву Боба.
Д-р Джордж Карло, медичний науковець і юрист, заснував Інститут досліджень бездротових технологій (WTA).
Вони повинні науково довести, що мобільні телефони нешкідливі.
Однак промисловість найняла не ту людину — ту, яка й досі безжально викриває правду.
«Є дослідження, які вказують на проблеми або потенційні проблеми; а є дослідження, які не дають жодних результатів.
Але промисловість використовує ці дослідження як доказ того, що мобільні телефони безпечні. Це наукове шахрайство!»
Так, можливо, це теж одна з причин.
Принаймні йому дозволили це сказати, так би мовити, і це не піддалося цензурі у Франції, на відміну від Німеччини.
Потім відбувся наступний крок, за яким мені було дуже цікаво спостерігати.
Це було те саме дослідження рефлексів професора Адлькофера, про яке вже згадувалося раніше.
І ось тоді «Шпігель» кинувся на цю тему, і, як ми зараз побачимо, у цій справі фігурував один конкретний пан, який,
до речі, теж родом із Бремена і якого ми всі дуже любимо.
Він там, внизу, і потім з’явилося це звинувачення, що ці дослідження були сфальсифіковані асистенткою пана
професора — після чого все набуло нового забарвлення.
Отже, тут розповідалася така собі історія кохання про цю людину з Бремена, професора Лерхля,
який, до речі, пізніше ще раз зіграє важливу роль.
Це один із тих, хто фактично діє як лобіст і просто не відповідає рівню своєї наукової компетентності.
Це справді дуже особлива людина.
Тож, якщо можна так сказати, ми також можемо розглядати цю гру Wargaming у тому ж контексті.
Це завжди стає очевидним, коли наука виявляє щось, що може становити загрозу для промисловості.
І в цьому випадку це дослідження, рефлексивне дослідження, було потім ретельно проаналізовано.
І я знайшов для цього журналістку з видання «Profil» у Відні — це, так би мовити, був «малий Шпігель».
А вона просто висловила своє заперечення.
У неї, власне, і відбулося розкриття цієї історії.
І, на мою думку, вся ця історія в стислому вигляді є настільки зрозумілою саме тому, що ми бачимо тут взаємозв’язки, як саме
за допомогою брехні та дезінформації відбувається маніпуляція.
І на початку у нас буде журналістка.
«Я також знаю про вчених, які справді займалися цим питанням і які казали: „Я більше ніколи не хочу проводити дослідження,
пов’язані з випромінюванням мобільних телефонів, бо якщо я дійду висновку, що це шкідливо для здоров’я, то лобі мене знищить“.
Отже, серед вчених дійсно є ті, хто має певні побоювання і просто не хоче більше мати нічого спільного з цими дослідженнями.
«Це тепер стало справжньою гарячою темою, адже вони бояться, що їх там знищать не лише з наукової точки зору, а й
частково на особистому рівні, як це вже трапилося у Відні».
Дійсно, з часу оприлюднення меморандуму «Wargame» 1994 року чітко простежується певна закономірність.
Усі вчені, які виявили проблему, пов’язану з мікрохвильовим випромінюванням наших мобільних телефонів
і смартфонів, згодом самі зіткнулися з проблемою.
Стратегії компанії Wargaming актуальні й донині.
У Відні також залишається неприємний осад, хоча ініціатора нібито фальсифікації тим часом було визнано винним у суді, а наукові
роботи віденських дослідників отримали міжнародне підтвердження.
«Віденський науковий скандал — це була реакція одного, я б назвав його лобістом, з Німеччини. Він висунув звинувачення.
Там було розгорнуто спочатку академічну, а потім, по суті, дуже глибоку суперечку, щоб просто
дискредитувати та приховати певні результати досліджень.
Через сім років я можу з чистою совістю сказати, що цього чоловіка засудили.
Це підла наклеп. У цих звинуваченнях немає ні краплі правди.
А всім, хто досі десь у глибині душі пам’ятає, що щось пішло не так, сьогодні можна сказати: все гаразд.
Ми продовжуємо відстежувати ці дані.
Ми щойно завершили наступний проект, тож нам вдалося підтвердити та поглибити висновки першого великого проекту.
Справа не лише в тому, що в деяких клітинах чутлива ДНК руйнується.
Сьогодні ми також знаємо, чому вона ламається.
Ми можемо описати клітинний механізм, що лежить в основі цього.
«З наукової точки зору це важливий висновок, який дозволяє правдоподібно викласти факти».
Отже, «Wargaming» в Австрії, мабуть, також означає зловмисне тлумачення та перекручування фактів, як це сталося у випадку
з дослідженням AUVA під керівництвом професора Мосгеллера, яке було проведено віденською асоціацією промислового лобі FMK.
Схема свідомого неправильного тлумачення часто доводиться до крайності, коли, наприклад, в «Австрійській
медичній газеті» публікуються фейкові новини, які лише при детальнішому розгляді виявляються платною рекламою.
Але ситуація для майстрів маніпуляцій поступово ускладнюється.
Можна було б так подумати. Але хоча саме та людина, яка розкрутила цей так званий скандал із фальсифікаціями,
була викрита, а нещодавно навіть засуджена судом, журнал «Der Spiegel» не вважав за потрібне прояснити цю справу.
Можливо, це було б непоганою ідеєю.
Отже, можна сказати, що справа залишилася на рівні цього вироку щодо фальсифікатора.
І що також є фатальним — я потім це зрозумів — в Америці під час судових позовів це, так би мовити, просто змахують з рахунків.
Тож це виявилося підробкою, хоча це й нісенітниця.
І ви бачили, як тут маніпулюють.
І відповідно, цей пан професор Лерхль знову став предметом обговорення.
Адже він подав заявку на участь у голосуванні в Міжнародному агентстві з дослідження раку (IARC), яке саме
тоді намагалося визначити: чи сприяє використання мобільних телефонів розвитку раку — так чи ні?
І саме туди подав заявку пан Лерхль. У цьому листі йому відмовили, оскільки навіть у регіональному представництві
Всесвітньої організації охорони здоров’я на той час існувала комісія, яка вважала, що він здобув
собі ім’я скоріше як критик, а не як дослідник.
Отже, сам пан Лерхль опублікував у мережі цей лист із відмовою, адресований йому.
Ось ще один приклад того, як можна в такій ситуації вчинити.
Але й ця тема не була висвітлена у звичайних ЗМІ.
Коли я потім почав проводити дослідження для свого першого кінофільму, мене, з огляду на те, що ви щойно
частково побачили, — ці заяви та розкриття — зарахували до кола прихильників теорій змови.
Отже, я тут вже десять років — завдяки головній статті в журналі «Profil».
Гаразд. Тоді ще один приклад — дослідження MOBI-Kids щодо мобільних телефонів та пухлин головного мозку.
Тут знову мала місце помилкова інтерпретація з боку Федерального відомства з радіаційного
захисту, яка зводила значення події до мінімуму.
А автори цього так званого дослідження MOBI-Kids не виявили цього.
Вони сказали: «Дослідження MOBI-Kids не мало на меті і не було спрямовано на вивчення впливу
мобільного зв’язку на виникнення пухлин головного мозку!»
А Федеральне статистичне управління заявило, що користування мобільними телефонами не підвищує ризик для дітей та підлітків.
Отже, саме в цьому розриві між двома поглядами і відбувається робота.
Крім того, у мене є ще (...), за цим, власне, і ховається згадана ICNIRP.
І є один дуже цікавий так званий звіт ICNIRP, над яким працював наш шановний Клаус Бухнер,
який на той час ще був депутатом Європарламенту.
«Головним висновком стало те, що ці люди мають зв’язки з промисловістю.
Тобто те, що вони не є незалежними, і що іноді — адже завжди треба вказувати, чи є у тебе
такі зв’язки — що вони іноді про це не зазначали.
«Тобто це було справжнє відкриття того, що все відбувалося не так, як мало б відбуватися».
ICNIRP насправді не покликана забезпечувати захист здоров’я — хоча саме цим вона й мала б займатися — а
встановлює граничні значення, вигідні для промисловості.
І саме це є однією з причин розчарування. І все це продовжується далі.
Зараз у нас з’явилися й чудові міжнародні замовлення.
І вони також доводять, що припущення щодо впливу на здоров’я, на яких ґрунтуються FCC та ICNIRP при визначенні граничних
значень для високочастотного випромінювання, аж ніяк не спростовують наукові висновки щодо ризиків для здоров’я.
І саме тому їм зараз загрожує небезпека.
В Америці FCC та ICNIRP наразі є фігурантами судового позову.
Це процеси, які вже розпочалися. І це добре.
Ця гнітюча ситуація з науковими дослідженнями та наукою, яка саме зараз дедалі частіше виявляє певні ризики для здоров’я, потім,
зокрема, використовується, наприклад, у рамках оцінки наслідків розвитку технологій — про це сьогодні вже згадувалося —
для того, щоб через рекламне агентство та рекламні заходи Ви, можливо, ще пам’ятаєте, стверджувати саме протилежне.
А саме сказати: 5G — це щось просто чудове, у Німеччині про це всі говорять, це потрібно нам усім.
І справді, наприклад, моя робота завжди полягає в тому, що я сам йду до людей.
Щойно згадана пані Бельпоггі, одна з провідних дослідниць у галузі онкології, до якої мені пощастило
завітати в Інституті Рамаззіні, відповідала за STOA.
А дослідження STOA піддалося критиці.
І відповідно, я вважаю, що це просто журналістське послання: дивіться на людей, а не з-за письмового столу.
У 2020 році вона доручила провести оцінку наслідків впровадження технології 5G, і
результати так званого звіту STOA є однозначними.
Підвищений ризик розвитку раку та погіршення якості сперми викликають найбільше занепокоєння і, серед іншого, стали
причиною вимог щодо припинення розширення та запровадження нової інформаційної політики в інтересах захисту прав споживачів.
Вчені, прихильні до промисловості, спробували поставити під сумнів компетенцію керівниці, доктора Фіорелли
Бельпоггі, яка також була відповідальною за звіт STOA.
«Я працюю в галузі досліджень раку з 1976 року.
І тому я вважаю, що за час своєї професійної діяльності я багато чого навчився.
І саме я був автором звіту STOA.
Але спочатку я вважав, що зможу підготувати цей звіт самостійно.
Коли я знайшов понад 8 000 відповідних робіт, я вирішив залучити до роботи й колег.
І ці колеги — як д-р Сгаргі, так і д-р Ворнолі — мають ступінь магістра з біостатистики.
«Отже, вони цілком мали можливість відібрати дослідження та підготувати документи для моєї загальної оцінки».
…діяти в інтересах людей, шукати діалог і представляти наукові знання саме в такій
формі — це і є реалізація рекламної стратегії.
І це взагалі не береться до уваги.
Її просто знищують або принаймні намагаються це зробити. І так, ніхто її не відвідує.
Отже, сьогоднішня преса, судячи з усього, навіть не замислюється над тим, щоб відвідати цю пані.
Що дуже прикро. Тоді ми вирішили: «Гаразд, можливо, допоможе, якщо ми проведемо власне дослідження».
І зараз ми розпочали вже згадане вище дослідження ATHEM-3.
А опублікування цього дослідження відбулося ще у 2024 році.
І я думаю, що ця молода пані, яка сидить поруч зі мною, відіграла вирішальну роль у тому, що ми взагалі її створили.
Але це саме те, чим насправді повинні займатися органи влади.
Тоді ми з власної ініціативи взялися за цю справу, щоб стати ще сильнішими та змогти підтвердити саме це твердження
за допомогою дослідження — що насправді немає жодної різниці між неіонізуючим та іонізуючим випромінюванням.
Мій фільм «Вулиця вдів» також чітко це ілюструє.
І ми зможемо розмістити його у вас на платформі. Щиро дякуємо за увагу.
Випромінювання мобільних телефонів та Wi-Fi шкодить людям, тваринам та навколишньому
середовищу. Нам потрібні зони, вільні від випромінювання!
ASZA.org