Radioaktiivisuuden raja-arvon 76-kertainen ylitys aiheuttaisi täsmälleen samanlaisia perinnöllisiä
vaurioita kuin tämä suhteellisen heikko lähetin kylässä.
On syytä miettiä, mitä tämä tarkoittaa:
Radioaktiivisuuden osalta terveyden suojelu on perustellusti tärkeää, joten se on kielletty.
Matkapuhelinliikenteessä se on sallittua.
Mutta jos matkapuhelinsäteilyä on, se ei ole vain hetkellistä, vaan se jatkuu pidemmän aikaa.
Ja sitten voitte kuvitella, mitä tapahtuu.
Lihakset, erityisesti verisuonten ympärillä, jännittyvät.
Hermosolut välittävät ärsykkeitä; jos kyseessä on kipua välittävä hermo, seurauksena on jatkuvaa kipua.
Tämä jatkuva kipu voi – valitettavasti minun on sanottava tämä – pahentua niin pahaksi, että äärimmäisissä tapauksissa ihmiset
eivät ole enää kestäneet sitä ja ovat tehneet itsemurhan.
Kiitos ystävällisestä esittelystä.
Se on todella mukavaa.
Jopa Baijerin yleisradioyhtiön tiedeohjelmassa väitettiin: Matkapuhelinverkot eivät voi olla haitallisia, sillä
energia – tarkoitetaan kvanttienergiaa, kuten olemme kuulleet – on aivan liian vähäistä hajottamaan kemiallisia yhdisteitä.
Joten se ei voi olla haitallista.
Anteeksi, mutta tällaista hölynpölyä levitetään meillä jopa valtion tiedotusvälineissä. Eikä vain Bayrischen Rundfunkissa.
Olisi hyvä tietää, että biologiset vaikutukset eivät johdu pelkästään kemiallisista tekijöistä, vaan että tietyt
aineet ja proteiinit ovat biologisesti aktiivisia pelkästään fyysisen rakenteensa ja vaikutuksensa ansiosta.
Ja teille fyysikoille: ehkä termi ”Van der Waalsin voimat” kiinnostaa teitä, sillä niiden energia-alue osuu juuri
siihen matkapuhelintaajuusalueeseen, josta tässä on kyse.
Mutta vaikka fysiikan tuntemusta ei olisi lainkaan, voi silti ymmärtää, mitä tapahtuu.
Katsotaanpa yhtä solua.
Tässä kuvassa on sininen pallo, solu, jota ympäröi solukalvo.
Tämä solukalvo erottaa solun ulkopuolisen alueen, jossa on pääasiassa positiivisesti varautuneita hiukkasia.
Tässä olen merkinnyt keltaisilla pikkupalloilla kalsiumioneja, mutta kyseessä eivät ole
pelkästään kalsiumionit – myös kaliumia ja monia muita.
Solussa on pääasiassa negatiivisia hiukkasia, kuten klooria.
Ja aivan kuten ”kuningaslapsissa”, negatiivisesti varautuneet hiukkaset haluavat liikkua positiivisten luokse ja päinvastoin,
mutta ne eivät pääse toisiinsa, koska solukalvo on tiellä.
Mutta solukalvossa on reikiä.
Reiät, jotka päästävät läpi vain yhdenlaista hiukkasta.
Nämä punaiset pisteet ovat reikiä, joiden läpi kalsium pääsee.
On myös muita, jotka päästävät kaliumin läpi, ja taas toisia, jotka päästävät muita aineita
läpi jne., mutta yleensä nämä aukot ovat tukossa.
Tukkeutunut monimutkaisten molekyylien ja proteiinien vuoksi, jotka estävät kalsiumioneja pääsemästä sinne.
Kun tarkastelee tarkemmin, miten nämä aukot ovat tukkeutuneet, huomaa, että kyseessä ovat spiraalimaiset hiukkaset.
Ja spiraalit pysyvät muodossaan, koska varaukset eivät ole jakautuneet tasaisesti, vaan vetävät toisiaan puoleensa.
Ja näin kierre ei voi kehittyä.
Mutta jos nyt kohdistamme siihen säteilyä, spiraali alkaa värähdellä – fysiikan
termein: se alkaa värähdellä vääntöheilahteluina.
Ja sitten voi käydä niin, että värähtely voimistuu niin paljon, että varatut hiukkaset ovat liian kaukana
toisistaan voidakseen enää vetää toisiaan riittävän voimakkaasti puoleensa, eli spiraali hajoaa.
Se on esitetty tässä.
Solukalvossa, eli tällaisissa kalsiumkanavissa, tilanne on seuraava:
Tällaisessa kanavassa on spiraaleja; olen piirtänyt tähän vain kaksi, mutta todellisuudessa niitä on neljä.
Kun säteily osuu niihin, nämä spiraalit voivat tietyissä olosuhteissa, jos säteily on riittävän voimakasta,
hajota, menettää jäykkyytensä ja kalsiumionit – positiivisesti varautuneet kalsiumhiukkaset – voivat tunkeutua sisään.
No, se ei sinänsä ole mikään epätavallinen ilmiö, sillä kun esimerkiksi jännität lihasta, kalsiumia virtaa lihassoluihin.
Toisin sanoen kalsium saa lihassolut supistumaan.
Hermosoluissa kalsium varmistaa hermoimpulssin välittymisen, joten siinä ei ole mitään ongelmaa.
Mutta jos matkapuhelinsäteilyä on, se ei ole vain hetkellistä, vaan se jatkuu pidemmän aikaa.
Ja sitten voitte kuvitella, mitä tapahtuu.
Lihakset, erityisesti verisuonten ympärillä, jännittyvät.
Hermosolut välittävät ärsykkeitä; jos kyseessä on kipua välittävä hermo, seurauksena on jatkuvaa kipua.
Tämä jatkuva kipu voi – valitettavasti minun on sanottava tämä – pahentua niin pahaksi, että äärimmäisissä tapauksissa ihmiset
eivät ole enää kestäneet sitä ja ovat tehneet itsemurhan.
Valitettavasti se on totta, tiedän useita tällaisia tapauksia, se on kauheaa.
No, mitä tapahtuu, kun kalsium pääsee soluun?
Sitten käynnistyy kokonainen reaktioketju.
Nämä reaktiot – tässä olen esittänyt vain yhden ketjun, mutta niitä on useita.
Tärkeää on sinisten laatikoiden päätepiste.
Siinä näette, että vapaat radikaalit ja oksidatiivinen stressi ilmaantuvat.
Ja tämä oksidatiivinen stressi koostuu erittäin aggressiivisista kemiallisista yhdisteistä,
jotka vahingoittavat muun muassa perimää – DNA:ta.
Tätä on muuten lopputuloksen osalta tutkittu jo monissa kokeissa vuosia sitten.
Uskon, että on olemassa reilusti yli 100 tieteellistä tutkimusta, joissa tätä ilmiötä on tutkittu.
Ja juuri nyt on jälleen vilkas vaihe, sillä alasta julkaistaan jatkuvasti, lähes joka viikko, uusia tutkimuksia.
Tunnetuin tutkimus oli niin sanottu ”Reflex-tutkimus”, jonka EU oli tilannut ja joka herätti sen mukaisesti suurta
julkista huomiota ja jota teollisuus vastusti – uskomattomilla herjauksilla ja pahalla käytöksellä.
Emme käsittele sitä nyt, ehkä naapurini, herra Scheidsteger.
No, kuten sanoin, nämä kemialliset reaktiot johtavat muun muassa geneettisiin muutoksiin, ja näillä
geneettisillä muutoksilla on kaksi lopputulosta.
Joko syöpä tai huonot geenit seuraavalle sukupolvelle.
Tarkastellaanpa aluksi tarkemmin, miten perinnöllisiä vaurioita voidaan mitata.
Yksittäisten solujen DNA:ta voidaan tietysti tutkia vaurioiden havaitsemiseksi.
Olemme viime aikoina onnistuneet jossain, mitä ihmiset eivät olisi uskoneet mahdolliseksi.
Kuten tiedätte, ennen solunjakautumista perimä järjestäytyy kromosomeiksi.
Jos DNA, eli perimä, vaurioituu, syntyy myös vaurioituneita kromosomeja.
Ja yksi ryhmä on erityisen mielenkiintoinen: niin sanotut disentriset kromosomit.
Niitä käytetään radioaktiivisuustutkimuksissa sen selvittämiseksi, minkä suuruisen radioaktiivisen annoksen ihminen on saanut.
Teidän on tiedettävä seuraava: disentriset kromosomit syntyvät käytännössä ainoastaan säteilyn vaikutuksesta, eivät
kemiallisten tekijöiden tai muiden ympäristötekijöiden vaikutuksesta, vaan ainoastaan säteilyn vaikutuksesta.
Ja siksi onkin oikeudellisesti tunnustettu, että disentristen kromosomien lukumäärä tai esiintymistiheys
on luotettava mittari radioaktiiviselle säteilylle.
Me, eli ryhmä, johon useat meistä kuuluvat, olemme verranneet kahta kylää keskenään.
Yhdessä kylässä oli matkapuhelinmasto, ei edes erityisen korkea, ja toisessa ei ollut yhtään.
Muutoin väestöä tai tutkittua väestöryhmää verrattiin tarkasti, aivan kuten radioaktiivisuuden kohdalla tehdään.
Toisin sanoen haluttiin selvittää tarkasti, millaisia aiempia terveysongelmia ihmisillä oli, millaiset
ruokailutottumukset heillä oli – jopa juuston syömisen osalta.
Ja hän on juuri valinnut sopivan määrän ihmisiä.
Säteilyn kohteeksi joutuneilla ihmisillä – kuten jo mainittiin, kyseessä oli aivan tavallinen, ei erityisen voimakas
matkapuhelinmasto kylän talon katolla – havaittiin epäsymmetrisiä kromosomeja, joita syntyisi, jos kyseessä olisi radioaktiivinen
säteily, 76 vuoden kuluttua raja-arvon saavuttamisesta.
Tai toisin sanoen:
Vaikka (radioaktiivista) säteilyä esiintyi käytännössä erittäin voimakkaana vain yhden vuoden ajan – 76-kertainen
radioaktiivisuusrajan ylitys aiheuttaisi täsmälleen samat perinnölliset vauriot kuin
tämä suhteellisen heikko lähetin kylässä.
On yritettävä kuvitella, mitä se tarkoittaa.
Radioaktiivisuuden osalta terveyden suojelu on perusteltua, joten se on kielletty.
Matkapuhelinliikenteessä se on sallittua.
Palataanpa vielä tähän: mitä se käytännössä tarkoittaa?
Toinen päätepiste on syöpä, josta olemme jo puhuneet.
On olemassa lukemattomia tutkimuksia, joissa tarkastellaan matkapuhelinten aiheuttamaa syöpää.
Olen poiminut tästä vain muutaman keskeisen, ehkä tunnetuimman.
Ensimmäinen on Hardellin tutkimus, jossa hän on tarkastellut erityisesti sitä, lisääkö matkapuhelimen
pitäminen korvalla aivokasvainten esiintyvyyttä vai ei.
Ja hän on selvittänyt:
Aivokasvainten määrä on lisääntynyt: jos puhuu puhelimessa oikealla kädellä, kasvain esiintyy oikealla puolella, ja jos
puhuu vasemmalla kädellä, kasvain esiintyy vasemmalla puolella.
Toinen kohta tässä on peräisin National Toxicology Program -ohjelmasta.
Kyseessä on myös tutkimus, jonka on tilannut Yhdysvaltain valtio.
Useita tuhansia hiiriä ja rottia on altistettu säteilylle, ja on havaittu, että tietyt
syöpätyypit ovat aiheutuneet radioaallosta.
Tilastollisesti täysin kiistattomasti todistettu.
Näissä tutkimuksissa säteilyannokset ovat olleet suhteellisen suuria.
Sitten sanoimme: No, meillä säteilyhälytyshälytykset ovat paljon heikompia.
Siksi Belpoggi on tehnyt Italiassa samat tutkimukset säteilyllä, jonka taso on hieman yli raja-arvomme ja myös
selvästi sen alapuolella, ja päätynyt samaan tulokseen.
Toisin sanoen, jopa selvästi raja-arvomme alapuolella on todettu, että eläimillä, erityisesti rotilla, syntyy
syöpää – tosin vain tiettyjä syöpätyyppejä, mutta kuitenkin.
Ja professori Lin on aikoinaan työskennellyt matkapuhelinalalla.
Näiden kokeiden perusteella hän totesi: ”Nyt se on kiistattomasti selvää: matkapuhelimet aiheuttavat syöpää!”
Tätä voidaan tarkastella myös toisessa tutkimuksessa, jossa on jälleen virallisia englanninkielisiä tietoja.
Isossa-Britanniassa virat eroavat toisistaan...
Anteeksi, unohdin mainita, että menemme vielä Belpoggiin:
Ihmisten saama annos korreloi jopa lineaarisesti sen todennäköisyyden kanssa, että eläimet ovat sairastuneet syöpään.
Palataanpa nyt takaisin englantilaiseen tutkimukseen; kyseessä ovat Englannin terveysviranomaisen tiedot.
He ovat tutkineet asteen 4 glioomeja, eli erityisen aggressiivisia aivokasvaimia, jotka ovat käytännössä aina kuolemaan johtavia.
Ne on jaoteltu aivojen eri alueiden mukaan.
Vihreä käyrä kuvaa suurinta osaa aivojen alueista, jotka eivät ole muuttuneet juurikaan vuosien varrella.
Punainen käyrä koskee vain otsalohkoa, joka ulottuu sivusuunnassa sivulohkoihin.
Ja matkapuhelinverkon käyttöönoton jälkeen määrä on kasvanut räjähdysmäisesti.
Valitettavasti tilastoni päättyvät jo melko varhain.
Se johtuu laiskuudestani, etten ole sen jälkeen päivittänyt tietoja, mutta jatketaanpa.
No, siinä olivat syöpätapaukset.
Voidaanhan sanoa, että jos joku haluaa altistua säteilylle – jota voi sentään osittain, mutta vain osittain,
välttää – niin on hänen oma vikansa, jos hän sairastuu syöpään.
Se on kyynistä, mutta sitä heitetään usein niskaan.
Yksi asia, josta ei todellakaan löydy mitään tekosyytä, on seuraavalle sukupolvelle aiheutunut vahinko.
Teimme tutkimuksen, johon osallistui 7 000 säteilytettyä porsasta ja noin 10 000 säteilytämätöntä porsasta.
Juuri sinä kuukautena, todellakin juuri sinä kuukautena, jolloin säteily alkoi, tiineet
emakot alkoivat synnyttää vammaisia porsaita.
Tänne olen tallentanut muutamia.
Se muistuttaa hyvin paljon ”Contergania”.
On syytä tietää, että tämän säteilyn voimakkuus oli keskimäärin muutama sata mikrowattia neliömetriä kohti, ja virallisten
mittausten mukaan enintään 1 200 mikrowattia neliömetriä kohti.
Raja-arvomme on 10 miljoonaa!
Mutta juuri tämän heikon säteilyn vuoksi niille syntyy näitä epämuodostumia.
Ja jos otan huomioon vain ne, jotka ovat näkyvissä jo syntyessä – en sisäelinten vaurioita, vaan heti
silmin havaittavat – niin vaurioituneita porsaita on 1 %.
Teidän on tiedettävä, että geneettisesti siat ovat hyvin samankaltaisia kuin ihmiset.
Eikä tämä koske vain sikoja, vaan myös naudoilla esiintyy epämuodostumia.
Toisin sanoen se ulottuu koko eläinkuntaan.
Olemme havainneet saman ilmiön myös kasveissa.
Minulla ei ole tästä kuvia.
Pyydän teitä nyt pohtimaan:
Meillä voisi olla matkapuhelinverkko, joka tuottaa vain murto-osan nykyisestä säteilystä.
Joku meistä selittää vielä, miten se käytännössä toimii.
Nykyinen menetelmä on edullisempi ja tuottaa operaattoreille suurempia voittoja.
Haluammeko todella tätä?
Tarkoittaako tämä, että otamme riskin, että 1 % jälkeläisistämme kärsii näkyvistä vaurioista, vain jotta se tulisi halvemmaksi?
Muistathan, että tässä on kyse vain näkyvistä vaurioista.
Niitä ei synny ihmisillä.
Tiedän, että on ikävää sanoa näin, mutta se on totta: nämä lapset abortoidaan.
Et löydä heitä mistään tilastoista.
Mutta haluammeko me sitä?
Haluammeko me sitä vain siksi, että koko homma tulee halpaksi?
Kiitos huomiosta.