Prekročenie limitnej hodnoty rádioaktivity 76-násobne by spôsobilo presne také isté poškodenie genetického
materiálu, ako tento relatívne slabý vysielač v dedine.
Treba si uvedomiť, čo to znamená:
V prípade rádioaktivity sa z pochopiteľných dôvodov uplatňuje ochrana zdravia, čo je zakázané.
V prípade mobilných sietí je to povolené.
Ale ak tam je žiarenie z mobilných telefónov, netrvá to len chvíľu, ale ide o dlhšie časové obdobie.
A potom si viete predstaviť, čo sa stane.
Svaly, najmä tie pri tepnách, sa sťahujú.
Nervové bunky prenášajú impulzy; ak ide práve o nerv, ktorý prenáša bolesť, pociťujete trvalú bolesť.
Táto pretrvávajúca bolesť môže – bohužiaľ to musím povedať – dosiahnuť takú intenzitu, že v krajných
prípadoch to ľudia už nevydržali a spáchali samovraždu.
Ďakujem za milé úvodné slová.
To je veľmi milé.
Dokonca aj v vedeckej relácii Bavorského rozhlasu sa tvrdilo: Mobilné telefóny predsa nemôžu byť škodlivé, pretože
energia – a to kvantová energia, ako sme počuli – je príliš malá na to, aby rozložila chemické zlúčeniny.
Takže to nemôže byť škodlivé.
Prepáčte, ale takéto nezmysly u nás šíria dokonca aj štátne médiá. A nielen Bavorský rozhlas.
Treba si uvedomiť, že biologické účinky nie sú dané len chemickým zložením, ale že určité látky a proteíny sú
biologicky aktívne už len vďaka svojej fyzikálnej štruktúre a fyzikálnym vlastnostiam.
A pre fyzikov medzi vami: možno vás zaujme pojem „Van der Waalsove sily“, ktorých energia sa nachádza presne v
rozsahu frekvencií mobilných sietí, o ktorých tu hovoríme.
Ale aj bez akýchkoľvek znalostí fyziky je možné pochopiť, čo sa deje.
Pozrime sa na jednu bunku.
Na tejto obrázku je modrá guľa, bunka obklopená bunkovou membránou.
Táto bunková membrána oddeľuje vonkajšiu oblasť mimo bunky, ktorá je zväčša obsadená kladne nabitými časticami.
Tu som žltými guličkami znázornil ióny vápnika, ale nie sú to len ióny vápnika – sú tu aj ióny draslíka a mnoho ďalších.
V bunke sa nachádzajú prevažne záporné častice, napr. chlór.
A rovnako ako v prípade „kráľovských detí“ – častice s negatívnym nábojom sa chcú priblížiť k tým s pozitívnym
nábojom a naopak, ale nemôžu sa k sebe dostať, pretože im v tom bráni bunková membrána.
Ale bunková membrána má predsa otvory.
Otvory, ktoré prepúšťajú vždy len jeden druh častíc.
Tieto červené bodky sú otvory, ktorými prechádza vápnik.
Existujú aj iné, ktoré prepúšťajú draslík, ďalšie zase iné látky atď., ale zvyčajne sú tieto otvory upchaté.
Ucpávajú ich zložité molekuly a proteíny, ktoré práve bránia iónom vápnika v tom, aby sa tam dostali.
Ak sa pozrieme bližšie na to, ako sú tieto otvory upchaté, zistíme, že ide o špirálovité častice.
A špirály si zachovávajú svoj tvar vďaka tomu, že náboje nie sú rovnomerne rozložené, ale sa navzájom priťahujú.
A tak sa táto špirála nemôže rozvinúť.
Ale ak na to teraz pôsobíme žiarením, špirála začne vibrovať – pre fyzikov ide o torzné vibrácie.
A potom sa môže stať, že kmitanie bude také silné, že nabité častice budú od seba príliš ďaleko na to, aby sa
ešte dostatočne priťahovali, t. j. že sa špirála rozpadne.
To je tu zobrazené.
V bunkovej membráne, teda v takýchto kalciových kanáloch, to potom vyzerá takto:
V takomto kanáli sú špirály; nakreslil som tu len dve, v skutočnosti sú štyri.
Keď na ne dopadne žiarenie, za určitých okolností, ak je žiarenie dostatočne silné, sa tieto špirály rozpadnú,
stratia svoju tuhosť a ióny vápnika, teda kladne nabité častice vápnika, môžu preniknúť dovnútra.
Nuž, to nie je samo o sebe nič nezvyčajné, pretože keď napríklad napnete sval, do svalových buniek prúdi vápnik.
To znamená, že v svalových bunkách vápnik spôsobuje ich sťahovanie.
V nervových bunkách vápnik zabezpečuje prenos nervového impulzu, takže v tomto smere nie je žiadny problém.
Ale ak tam je žiarenie z mobilných telefónov, nejde len o chvíľu, ale trvá to dlhší čas.
A potom si viete predstaviť, čo sa stane.
Svaly, najmä tie pri tepnách, sa sťahujú.
Nervové bunky prenášajú impulzy; ak ide práve o nerv, ktorý prenáša bolesť, budete pociťovať trvalú bolesť.
Táto pretrvávajúca bolesť môže – bohužiaľ to musím povedať – dosiahnuť takú intenzitu, že v krajných
prípadoch to ľudia už nevydržali a spáchali samovraždu.
Bohužiaľ je to tak, poznám niekoľko takýchto prípadov, je to strašné.
Dobrá, čo sa stane teraz, keď vápnik vstúpi do bunky?
Potom nastane celý reťazec reakcií.
Tieto reakcie – tu som znázornil len jeden z reťazcov, existuje ich viac.
Dôležitý je koncový bod pri modrých poliach.
Tu vidíte, že sa objavujú voľné radikály a oxidačný stres.
A tento oxidačný stres predstavujú veľmi agresívne chemické zlúčeniny, ktoré okrem iného poškodzujú genetický materiál – DNA.
To bolo, mimochodom, z hľadiska konečného výsledku preskúmané už pred mnohými rokmi v rámci množstva pokusov.
Myslím si, že existuje oveľa viac ako 100 vedeckých prác, ktoré sa venujú skúmaniu tohto javu.
A práve teraz prežívame opäť obdobie rozmachu, keďže v tejto oblasti neustále, takmer každý týždeň, vychádzajú nové práce.
Najznámejšou štúdiou bola takzvaná „štúdia Reflex“, ktorú zadala EÚ, ktorá následne vyvolala verejný ohlas a
proti ktorej sa postavilo priemyselné odvetvie – s neuveriteľnými ohováraniami a hroznými vecami.
Na to sa teraz nebudeme zameriavať, možno môj sused, pán Scheidsteger.
Áno, tieto chemické reakcie, ako som už spomínal, vedú okrem iného k genetickým zmenám a
tieto genetické zmeny majú dva možné výsledky.
Buď rakovina, alebo zlé genetické predispozície pre ďalšiu generáciu.
Najprv sa pozrime podrobnejšie na to, ako je možné kvantifikovať genetické poškodenia.
Samozrejme je možné skúmať DNA jednotlivých buniek, aby sa zistili prípadné poškodenia.
V poslednom čase sa nám podarilo niečo, čo ľudia považovali za nemožné.
Viete, že pred delením buniek sa genetický materiál usporiada do chromozómov.
Ak je poškodená DNA, teda genetický materiál, vznikajú aj poškodené chromozómy.
A tu je jedna vec obzvlášť zaujímavá, a to sú takzvané dizentrické chromozómy.
Používajú sa pri meraniach rádioaktivity na zistenie, akú dávku rádioaktivity človek prijal.
Musíte vedieť, že: Dizentrické chromozómy vznikajú prakticky výlučne pôsobením žiarenia, nie chemickými vplyvmi,
ani inými vplyvmi prostredia, ale len pôsobením žiarenia.
A práve preto je súdne uznané, že počet alebo frekvencia dicentrických chromozómov je
spoľahlivým ukazovateľom ožiarenia rádioaktívnym žiarením.
My, teda skupina, v ktorej je tu prítomných niekoľko z nás, sme porovnali dve dediny.
V jednej dedine stál stožiar mobilného signálu, ani nie príliš silný, a v tej druhej nebol žiadny.
V ostatných prípadoch sa obyvateľstvo alebo skúmaná časť obyvateľstva podrobne porovnávala,
rovnako ako sa to robí v prípade rádioaktivity.
To znamená, že čo sa týka ľudí – ich zdravotnej anamnézy, stravovacích návykov, až po
konzumáciu syra – chceli byť úplne presní.
A práve vybral primeraný počet ľudí.
U ľudí vystavených žiareniu – ako už bolo spomenuté, išlo o úplne bežný, nijako zvlášť silný vysielač mobilného signálu na streche
domu v dedine – to spôsobilo vznik dizentrických chromozómov, ktoré by sa objavili v prípade
rádioaktívneho žiarenia s hodnotou 76 rokov na hranici limitu.
Alebo inými slovami:
Keďže (rádioaktívne) žiarenie bolo v prakticky veľmi silnej forme prítomné len jeden rok – 76-násobné prekročenie limitnej
hodnoty rádioaktivity by spôsobilo presne také isté genetické poškodenie ako tento relatívne slabý vysielač v dedine.
Treba si uvedomiť, čo to znamená.
V prípade rádioaktivity sa z pochopiteľných dôvodov uplatňuje ochrana zdravia, čo je zakázané.
V prípade mobilných sietí je to povolené.
Vráťme sa ešte raz späť – čo to v praxi znamená?
Jedným z konečných výsledkov je rakovina, o tom sme už hovorili.
Existuje nespočetné množstvo štúdií, ktoré sa zaoberajú rakovinou spôsobenou mobilným signálom.
Vybral som tu len niekoľko najdôležitejších, možno tých najznámejších.
Prvá štúdia pochádza od Hardella, ktorý sa špeciálne zaoberal otázkou, či u ľudí, ktorí telefonujú s mobilným telefónom pri
uchu, dochádza k zvýšenému výskytu nádorov na mozgu, alebo nie.
A zistil, že:
Zaznamenáva sa zvýšený počet nádorov na mozgu, a to konkrétne na pravej strane, ak telefonujete pravou
rukou, a na ľavej strane, ak telefonujete ľavou rukou.
Druhý bod od Národného toxikologického programu.
Ide tiež o štúdiu, ktorú zadal štát, konkrétne vláda Spojených štátov amerických.
Ožiarili niekoľko tisíc myší a potkanov a zistili, že u nich vznikli určité druhy rakoviny v dôsledku rádiového žiarenia.
Štatisticky jednoznačne a presvedčivo podložené.
V týchto štúdiách sa však používalo pomerne silné žiarenie.
Potom sme si povedali: No, u nás je predsa žiarenie oveľa slabšie.
Preto pani Belpoggi vykonala v Taliansku rovnaké merania s úrovňami žiarenia mierne presahujúcimi našu
hranicu, ako aj s úrovňami výrazne nižšími od našej hranice, a dospela k rovnakému výsledku.
To znamená, že aj pri hodnotách hlboko pod našou hranicou bolo u zvierat, najmä u potkanov, preukázané, že dochádza
k vzniku rakoviny – síce len určitých typov, ale predsa.
A profesor Lin pôvodne pracoval v odvetví mobilných komunikácií.
Na základe týchto experimentov vyhlásil: „Teraz je to bezpochyby jasné: mobilné telefóny spôsobujú rakovinu!“
Túto informáciu si môžete overiť aj v inej štúdii, opäť ide o oficiálne údaje v angličtine.
Vo Veľkej Británii sa tieto úrady od seba líšia...
Prepáčte, na to som zabudol, ešte ideme do Belpoggi:
Dávka, ktorú ľudia dostali, dokonca lineárne súvisí s pravdepodobnosťou, že u zvierat došlo k vzniku rakoviny.
Ale teraz späť k tej anglickej štúdii – ide o údaje anglického úradu pre verejné zdravie.
Skúmali gliómy 4. stupňa, teda mimoriadne agresívne nádory na mozgu, a to konkrétne nádory, ktoré sú prakticky vždy smrteľné.
Rozlišujú sa podľa jednotlivých oblastí mozgu.
Zelená krivka znázorňuje väčšinu oblastí mozgu, ktoré sa v priebehu rokov príliš nezmenili.
Červená krivka sa týka iba čelného laloku, ktorý prechádza do boku, a bočných lalokov.
A od zavedenia mobilnej komunikácie tento počet rapídne stúpol.
Moje štatistiky sa, žiaľ, končia pomerne skoro.
Je to moja lenivosť, že som odvtedy údaje ďalej neaktualizoval, ale pokračujeme ďalej.
Tak, to boli prípady rakoviny.
Dá sa povedať, že ak si niekto želá byť vystavený rádiovému žiareniu – hoci sa mu dá aspoň čiastočne vyhnúť, ale
len čiastočne –, potom si za to, že má rakovinu, môže sám.
Je to cynické, ale často to človeku vmetú do tváre.
Jedna vec, pre ktorú určite neexistuje ospravedlnenie, je poškodenie nasledujúcej generácie.
Uskutočnili sme štúdiu na vzorke 7 000 ožiarených prasiatok a približne 10 000 neožiarených.
Presne v tom mesiaci, naozaj v tom mesiaci, keď začalo ožarovanie, začali tehotné prasnice rodiť poškodené prasiatka.
Tu som niekoľko z nich zaznamenal.
To veľmi pripomína prípad „Contergan“.
Treba vedieť, že pri tomto žiarení, ktoré dosahovalo v priemere niekoľko sto mikrowattov na m², bolo maximálne – a to
dokonca podľa oficiálnych meraní – 1 200 mikrowattov na m².
Naša hranica je 10 miliónov!
Ale pri takomto slabom žiarení sa u nich objavujú tieto deformácie.
A ak vezmem do úvahy len tie, ktoré sú pri narodení viditeľné na prvý pohľad – nie poškodenia vnútorných orgánov, ale tie,
ktoré sú hneď viditeľné –, potom máme 1 % poškodených prasiatok.
Musíte vedieť, že z genetického hľadiska sú ošípané človeku veľmi podobné.
A to sa netýka len ošípaných, aj u hovädzieho dobytka sa vyskytujú deformácie.
To znamená, že prechádza celým živočíšstvom.
To sme pozorovali aj u rastlín.
Nemám k tomu žiadne obrázky.
Teraz vás prosím, aby ste sa zamysleli:
Mohli by sme mať mobilnú sieť, ktorá by fungovala s oveľa nižším množstvom žiarenia.
Niekto z nás by mohol vysvetliť, ako to v praxi funguje.
Súčasná metóda je lacnejšia a prináša prevádzkovateľom vyššie zisky.
Naozaj to chceme?
To znamená, že riskujeme, že 1 % našich potomkov bude mať viditeľné poškodenia, len aby to bolo lacnejšie?
Nezabudnite, že ide len o viditeľné poškodenia.
Tie sa u ľudí nerodia.
Je to opäť smutné, keď to hovorím, ale je to tak – tieto deti sú potratené.
V žiadnej štatistike ich nenájdete.
Ale naozaj to chceme?
Chceme to len preto, aby to celé bolo lacné?
Ďakujeme za pozornosť.