Перевищення граничного рівня радіоактивності у 76 разів спричинило б такі самі генетичні
пошкодження, як і цей відносно слабкий передавач у селі.
Треба уявити собі, що це означає:
У разі радіоактивності з обґрунтованих причин діють заходи щодо охорони здоров’я, тому це заборонено.
У мобільній мережі це дозволено.
Але якщо випромінювання мобільного зв’язку є, то це ж не на мить, а триває протягом тривалого часу.
І тоді ви можете уявити, що відбувається.
М'язи, особливо ті, що прилягають до артерій, спазмуються.
Нервові клітини передають імпульси; якщо це саме больовий нерв, то ви відчуваєте постійний біль.
Цей постійний біль може — на жаль, мушу це сказати — стати настільки нестерпним, що в крайніх випадках
люди не витримували його і накладали на себе руки.
Щиро дякую за привітне представлення.
Це дуже мило.
Навіть у науковій передачі Баварського радіо стверджувалося: мобільний зв’язок не може бути шкідливим, адже
енергія — мається на увазі квантова енергія, як ми вже чули — є надто малою, щоб розщеплювати хімічні сполуки.
Отже, це не може бути шкідливим.
Вибачте, але таку нісенітницю у нас поширюють навіть державні ЗМІ. І не лише Баварське радіо.
Слід знати, що біологічні ефекти зумовлені не лише хімічними властивостями, а й тим, що певні речовини,
зокрема білки, є біологічно активними виключно завдяки своїй фізичній формі та фізичному впливу.
А для фізиків серед вас: можливо, вам буде цікаве поняття «сили Ван-дер-Ваальса», енергія яких саме
відповідає діапазону мобільного зв’язку, про який тут йдеться.
Але навіть не маючи жодних знань з фізики, можна зрозуміти, що відбувається.
Давайте розглянемо одну клітинку.
На цьому зображенні — синя кулька, клітина, оточена клітинною мембраною.
Ця клітинна мембрана відокремлює зовнішню область поза клітиною, яка здебільшого заповнена позитивно зарядженими частинками.
Тут я позначив жовтими кульками іони кальцію, але це не тільки кальцій — є ще калій та багато інших.
У клітині переважають негативні частинки, наприклад хлор.
І так само, як у «королівських дітях», частинки з негативним зарядом прагнуть до позитивних і
навпаки, але не можуть зблизитися через клітинну мембрану.
Але ж у клітинній мембрані є отвори.
Отвори, які пропускають лише один вид частинок.
Ці червоні крапки — це отвори, через які проходить кальцій.
Є й інші, які пропускають калій, ще інші — інші речовини тощо, але зазвичай ці отвори забиті.
Забиті складними молекулами — білками, які саме й перешкоджають іонам кальцію проникати туди.
Якщо придивитися уважніше до того, як ці отвори забиті, то можна побачити, що це спіралеподібні частинки.
А спіралі зберігають свою форму завдяки тому, що заряди розподілені нерівномірно, а притягуються один до одного.
І тому спіраль не може розкрутитися.
Але якщо ми зараз піддамо її дії випромінювання, то спіраль почне коливатися, а для фізиків — коливатися під дією крутильних сил.
І тоді може статися так, що коливання стануть настільки сильними, що заряджені частинки опиняться занадто далеко одна від одної,
щоб ще достатньо притягуватися, тобто спіраль розпадеться.
Це показано тут.
У клітинній мембрані, тобто в таких кальцієвих каналах, це виглядає так:
У такому каналі є спіралі; я намалював тут лише дві, насправді їх чотири.
Коли на них потрапляє випромінювання, за певних умов, якщо випромінювання достатньо сильне, ці спіралі
розпадаються, втрачають свою жорсткість, і іони кальцію — позитивно заряджені частинки — можуть проникати всередину.
Ну, це саме по собі не є чимось незвичайним, адже, наприклад, коли ви напружуєте м’яз, у м’язові клітини надходить кальцій.
Тобто у м’язових клітинах кальцій викликає скорочення.
У нервових клітинах кальцій сприяє передачі нервового імпульсу, тож тут немає жодних проблем.
Але якщо випромінювання мобільного зв’язку є, то це не лише мить, а триває протягом тривалого часу.
І тоді ви можете уявити, що відбувається.
М'язи, особливо ті, що прилягають до артерій, спазмуються.
Нервові клітини передають імпульси; якщо це саме больовий нерв, то ви відчуваєте постійний біль.
Цей постійний біль може — на жаль, мушу це сказати — стати настільки нестерпним, що в крайніх випадках
люди не витримували його і накладали на себе руки.
На жаль, це так, я знаю кілька таких випадків, це жахливо.
Добре, а що відбувається далі, коли кальцій проникає в клітину?
Потім відбувається цілий ланцюг реакцій.
Ці реакції — тут я показав лише один із ланцюгів, а їх є декілька.
Важливо звернути увагу на кінцеву точку біля синіх прямокутників.
Ось тут і з’являються вільні радикали та окислювальний стрес.
А цей окислювальний стрес — це дуже агресивні хімічні сполуки, які, серед іншого, пошкоджують генетичний матеріал — ДНК.
До речі, з точки зору кінцевого результату це вже було досліджено в безлічі експериментів багато-багато років тому.
Я вважаю, що існує значно більше 100 наукових праць, присвячених дослідженню цього ефекту.
І зараз знову спостерігається пік активності: майже щотижня з’являються нові роботи з цієї теми.
Найвідомішим дослідженням було так зване «дослідження Reflex», проведене на замовлення ЄС, яке викликало відповідний резонанс
у суспільстві та зазнало жорсткого опору з боку промисловості — з неймовірними наклепами та іншими жахливими речами.
На цьому ми зараз не зупинятимемося, можливо, мій сусід, пан Шайдштегер.
Добре, ці хімічні реакції, як уже було сказано, призводять, зокрема, до генетичних
змін, і ці генетичні зміни мають два наслідки.
Або рак, або погані гени для наступного покоління.
Спочатку давайте детальніше розглянемо, як можна кількісно оцінити генетичні пошкодження.
Звісно, можна дослідити ДНК окремих клітин, щоб виявити пошкодження.
Останнім часом нам вдалося те, що люди вважали неможливим.
Як ви знаєте, перед поділом клітини генетичний матеріал організовується у хромосоми.
Якщо ДНК, генетичний матеріал, пошкоджена, то виникають і пошкоджені хромосоми.
І тут особливо цікаві так звані дицентричні хромосоми.
Їх використовують під час досліджень радіоактивності, щоб визначити, яку дозу
радіоактивного випромінювання отримала людина.
Вам слід знати: дицентричні хромосоми утворюються практично виключно під впливом радіації, а не хімічних факторів чи інших
факторів навколишнього середовища — лише під впливом радіації.
І саме тому судом визнано, що кількість або частота дицентричних хромосом є надійним показником радіоактивного опромінення.
Ми, тобто група, до якої входить декілька з нас, порівняли два села.
В одному селі стояв вишка мобільного зв’язку, навіть не надто висока, а в іншому її не було взагалі.
В інших випадках населення або досліджувана його частина ретельно порівнювалися, так
само, як це роблять у випадку з радіоактивністю.
Тобто щодо людей — їхніх попередніх захворювань, харчових звичок, аж до вживання сиру — хотіли бути максимально точними.
І він щойно підібрав відповідну кількість людей.
У людей, які зазнали опромінення — як уже зазначалося, це був цілком звичайний, не надто потужний мобільний випромінювач на
даху будинку в селі — це спричинило появу ацентричних хромосом, які б утворилися в разі радіоактивного
опромінення, що відповідає рівню 76 років на межі норми.
Або, інакше кажучи:
Оскільки (радіоактивне) випромінювання у дуже сильній формі спостерігалося лише протягом одного року — перевищення граничного
рівня радіоактивності у 76 разів спричинило б такі самі генетичні ушкодження, як і цей відносно слабкий випромінювач у селі.
Треба уявити собі, що це означає.
У разі радіоактивності з обґрунтованих причин діють заходи щодо охорони здоров’я, тому це заборонено.
У мобільній мережі це дозволено.
А тепер повернімося до початку: що це означає на практиці?
Один із кінцевих результатів — це рак, ми вже про це говорили.
Існує безліч досліджень, присвячених вивченню зв’язку між мобільним зв’язком та раком.
Я вибрав тут лише кілька найважливіших, мабуть, найвідоміших.
Перше дослідження належить Харделлу, який спеціально вивчав, чи збільшується кількість випадків пухлин головного мозку у людей,
які розмовляють по мобільному телефону, тримаючи його біля вуха.
І він з’ясував:
Спостерігається збільшення кількості пухлин головного мозку: якщо розмовляти по телефону правою рукою, то пухлина
з’являється з правого боку, а якщо лівою — то з лівого.
Другий пункт від Національної програми токсикології.
Це також дослідження, яке було проведено на замовлення уряду США.
Було опромінено кілька тисяч мишей і щурів, і встановлено, що певні види раку виникли
внаслідок впливу радіочастотного випромінювання.
Підтверджено статистично беззаперечно.
У цих дослідженнях використовували відносно сильне випромінювання.
Тоді ми сказали: «Ну, у нас же радіація набагато слабша».
Саме тому пані Бельподжі провела в Італії такі самі дослідження з рівнем радіації, що дещо перевищував нашу граничну норму,
а також значно нижчим за неї, і дійшла того самого висновку.
Тобто навіть при концентраціях, що значно нижчі за наш граничний рівень, у тварин, зокрема у щурів, було доведено
виникнення раку — щоправда, лише певних видів, але все ж.
А професор Лін раніше працював у галузі мобільного зв’язку.
На підставі цих експериментів він заявив: «Тепер це безсумнівно: мобільний зв’язок викликає рак!»
Це можна перевірити ще в одному дослідженні, де також наводяться офіційні дані англійською мовою.
У Великій Британії ці посади відрізняються...
Вибачте, я про це забув, ми ще підемо до «Белпоггі»:
Доза, яку отримали люди, навіть лінійно корелює з імовірністю того, що у тварин розвинувся рак.
А тепер повернемося до англійського дослідження — це дані англійського управління охорони здоров’я.
Вони досліджували гліоми 4-го ступеня, тобто особливо агресивні пухлини головного мозку, які практично завжди є смертельними.
Їх розрізняють залежно від різних ділянок мозку.
Зелена крива відображає більшість ділянок мозку, які з роками майже не зазнали змін.
Червона крива стосується лише лобової частки, яка простягається вбік і охоплює бічні частки.
І з моменту впровадження мобільного зв’язку ця кількість стрімко зросла.
На жаль, моя статистика закінчується досить рано.
Це через мою лінь, що я з того часу більше не оновлював дані, але далі буде.
Гаразд, це були випадки раку.
Тепер можна сказати: якщо хтось хоче піддаватися радіоактивному випромінюванню, хоча б частково — але лише частково —
цього можна уникнути, то він сам винен, якщо захворіє на рак.
Це цинічно, але це часто кидають тобі в обличчя.
Те, що точно не можна виправдати, — це шкода, заподіяна наступному поколінню.
Ми провели дослідження, в якому взяли участь 7 000 поросят, що пройшли опромінення, та
приблизно 10 000 поросят, що не пройшли опромінення.
Саме в тому місяці, справді саме в тому місяці, коли почалося опромінення, вагітні
свиноматки почали народжувати пошкоджених поросят.
Ось я записав дещо.
Це дуже нагадує справу «Контерган».
Слід знати, що інтенсивність цього випромінювання становила в середньому кілька сотень мікроват на м², а
максимальне значення, навіть за офіційними вимірами, не перевищувало 1 200 мікроват на м².
Наш поріг становить 10 мільйонів!
Але саме через це слабке випромінювання у них виникають ці вади розвитку.
А якщо брати до уваги лише ті, що видно відразу після народження, тобто не ті, що стосуються внутрішніх органів, а
ті, що помітні одразу, то у нас 1 % пошкоджених поросят.
Ви повинні знати, що генетично свині дуже схожі на людей.
І це стосується не лише свиней: у великої рогатої худоби ми спостерігаємо вроджені вади розвитку.
Тобто, це стосується всього тваринного світу.
Ми спостерігали це й у рослин.
У мене немає відповідних фотографій.
А тепер прошу вас подумати:
Ми могли б мати мобільний зв'язок, який споживає лише частку від нинішнього рівня випромінювання.
Хтось із нас ще розповість, як це працює на практиці.
Нинішній метод є дешевшим і приносить операторам більший прибуток.
Ми справді цього хочемо?
Тобто ми ризикуємо, що 1 % наших нащадків матиме видимі вади, лише заради того, щоб це було дешевше?
Будь ласка, майте на увазі, що мова йде лише про видимі пошкодження.
Вони не народжуються у людей.
Знову неприємно це говорити, але це так: цих дітей абортують.
Ви не знайдете їх у жодній статистиці.
Але чи цього ми хочемо?
Хіба ми хочемо цього лише заради того, щоб все вийшло дешево?
Дякуємо за увагу.