Spør du deg også stadig hvorfor vanlige folk får mindre og mindre penger til rådighet, mens pengebeløpene til noen få
superrike, og da særlig enkelte familiedynastier, øker raskt?
I dag skal vi gå til bunns i denne utviklingen sammen med deg:
Bankene nyter stor respekt i dag, og sentralbankenes uavhengighet fra økonomien blir gjentatte ganger
fremhevet som en viktig forutsetning for finansiell stabilitet.
Dette skyldes nok først og fremst at bankfolk antas å ha høy økonomisk kompetanse.
Prof. Richard Werner, som opplevde bankkrisen på 1990-tallet som stipendiat i Deutsche Bank i Tokyo og fikk anledning til å snakke
personlig med mange av de sentrale aktørene, har utvilsomt også tilegnet seg en spesiell kompetanse på banksektoren.
Han analyserte prosessene i detalj og skrev en bok om dem, som ble en bestselger i
Japan og til og med slo Harry Potter av tronen.
Senere var han i mange år medlem av Den europeiske sentralbankens (ESB) skyggeråd, et ekspertpanel ledet av Handelsblatt.
Han har skrevet flere bøker og ga i august 2025 et intervju der han påpeker at uavhengige sentralbanker ofte ikke
bidrar til stabilitet, noe som ville vært deres hovedoppgave.
I stedet skaper og sprenger de bevisst aktivabobler, noe som har ført til de lengste og
mest alvorlige økonomiske krisene i historien.
Alt dette er mulig på grunn av bankenes evne til å skape penger.
Men hva er effekten av denne pengeskapingen?
Hvorfor betyr det at vanlige borgere får stadig mindre penger til rådighet?
For å belyse disse spørsmålene vil vi i det følgende se nærmere på kredittsystemet, dets opprinnelse
og sentralbankenes rolle i dette uredelige systemet.
1. Kredittvirksomheten er basert på å skape penger
Utstedelse av lån mot renter er kjernen i bankvirksomhet.
Dette er basert på en antakelse om at bankene videreformidler kundeinnskudd til andre kunder som lån.
Men utrolig nok kan bankene sende det samme beløpet videre til andre kunder som kreditt igjen og igjen.
Med et minstekrav på 1 % betyr dette at hver euro kan lånes ut opptil 99 ganger for å tjene renter.
Presentasjonen i bankens balanse blir da som om alle 99 låntakere hadde satt inn dette beløpet
i banken, selv om de aldri gjorde noe innskudd.
Strengt tatt er dette forfalskning av forretningsdokumenter, og det er utenkelig at myndighetene bare ville ignorere det.
På denne måten tolereres det stilltiende at bankene misbruker sin tillitsposisjon som forvaltere av økonomiens regnskapssystem.
Hvis man sammenligner balansen før og etter, ser man at pengemengden bare har økt med en
faktor 100 som følge av disse kredittransaksjonene.
Enhver forretningsbank kan skape penger på denne måten, den må bare overholde sentralbankens
regler om minstekrav til reserver og kapitaldekning.
I tidligere tider ønsket alkymistene - middelalderens såkalte kjemikere - å skape gull ut av ingenting.
Bankene har så å si lyktes, ikke med gull, men med penger.
Se også Kla.TV-programmet: Bekjennelse fra en bank: Vi skaper penger ut av ingenting.
Det er derfor pengesystemet vårt kalles "fiat-penger" - det er latin og betyr: La det være penger!
2. Hvordan har utlånsvirksomheten utviklet seg historisk?
Å eie gull var farlig, så folk har alltid søkt etter måter å beskytte det på.
I tidligere tider ble dette gjort av gullsmeder.
Med denne hjelpen utviklet de kredittvirksomheten, som professor Werner beskriver på følgende måte:
"Gullsmedene var erfarne i å håndtere edle metaller og hadde ikke bare betydelige lagre , men også safer og utdannede
sikkerhetsstyrker - noen ganger til og med små private hærer - for å sikre beskyttelsen av eiendelene sine .
Befolkningen vendte seg derfor i økende grad til gullsmedhvelvene som et trygt sted å
oppbevare sine smykker, edelmetaller og mynter .
Når gull ble deponert hos gullsmeden, utstedte han en kvittering , og det tok ikke lang tid før innskyterne
brukte beviset på sine deponerte verdier som betalingsmiddel:
For å kjøpe noe, la de for eksempel innskuddsbeviset igjen hos selgeren, signerte på baksiden og overførte det til ham .
For å legge til rette for kontantløse transaksjoner på et slikt grunnlag ble det i økende grad tatt i bruk innskuddsbevis,
som ikke lenger bar den opprinnelige innskyterens navn."
Dermed hadde gullsmedene skapt europeiske papirpenger.
"I den grad innskuddsbevisene fikk karakter av et alminnelig betalingsmiddel, ble uttak av det deponerte gullet sjeldnere.
Store mengder gull lå derfor ubrukt i gullsmedbutikkenes hvelv.
Dette åpnet en ny forretningsmulighet for dem:
De kunne låne ut gullet og kreve renter på det.
Det var imidlertid ikke tilrådelig for gullsmedene å låne ut for mye av gullet de oppbevarte.
Men de fant en måte å forlenge lånet på :
De trengte bare å gi sine debitorer innskuddsbevis i stedet for gull , som kunne brukes som papirpenger .
Skyldneren fikk faktisk bare et stykke papir, selv om han måtte betale gjelden og rentene med "ekte" penger .
Fra et strengt juridisk synspunkt var innskuddsbevisene derfor ikke noe annet enn forfalskede
dokumenter som representerte falske fakta , dvs. bedrageri.
For gullsmedene, som dermed i praksis ble bankierer, var renteinntektene et netto overskudd
som de ikke trengte å jobbe særlig hardt for.
Det eneste de trengte å gjøre, var å sørge for at de fikk tilstrekkelig sikkerhet, for eksempel i form
av eiendomsrett til jord og annen eiendom, og at de var forberedt på å håndheve kravene sine."
Jo høyere risikovilje, desto mer av gullet de ble betrodd, lånte de ut.
Det var bare viktig å holde tett om disse forretningsmetodene for at ikke mange av kundene skulle ønske å få gullet tilbake
samtidig, og for at svindelen ikke skulle bli så åpenbar.
De kunne imidlertid ikke skjule konsekvensene av sine handlinger, ettersom det førte til at de akkumulerte
mer og mer rikdom, mens befolkningen gradvis ble utarmet.
Den berømte økonomen William Cunningham (1849-1919) sammenlignet for eksempel de private bankierene i
England med en svamp som absorberte all landets rikdom og hindret enhver økonomisk utvikling.
Dette førte naturlig nok til misunnelse og harme, og derfor trengte bankierene et offisielt institusjonelt rammeverk
som legaliserte virksomheten deres og ga dem beskyttelse.
Dette oppnådde de ved å grunnlegge Bank of England i 1694.
På den tiden overlot kong Vilhelm III av England det kongelige privilegiet til å utstede
valutaen til et konsortium av private bankierer.
Til gjengjeld skulle de gi ham ubegrenset kreditt for krigene hans.
Dette var i praksis fødselen til de private sentralbankene og det moderne bank- og rentesvindelsystemet, som har
blomstret frem til i dag under denne offisielle forkledningen og har spredt seg over hele verden.
3. Sentralbanker - pengemultiplikasjon i stor skala
Mens forretningsbankene skaper nye penger ved å gi lån, formerer sentralbankene penger i stor skala.
Det skjer ved at de kjøper verdipapirer - for eksempel aksjer og statsobligasjoner - med penger som de har lov
til å skape nærmest ubegrenset ved å trykke på en knapp.
Statsobligasjoner er gjeldsbrev som forplikter staten til å betale årlige rentebetalinger og
tilbakebetale den respektive verdien på forfallsdatoen.
Bare i perioden fra mars 2015 til utgangen av 2018 kjøpte Den europeiske sentralbanken (ESB) for eksempel statsobligasjoner
fra land i eurosonen for rundt 2,1 billioner euro.
Under koronakrisen lanserte den så det såkalte PEPP-koronakjøpsprogrammet til en verdi av 1,35 billioner euro
for å kjøpe opp statsobligasjoner fra særlig land i eurosonen.
Senest i desember 2025 kunngjorde den amerikanske sentralbanken, Fed, at den ville lansere et obligasjonskjøpsprogram
for å kjøpe amerikanske statsobligasjoner til en verdi av 40 milliarder dollar i måneden.
Hvis disse enorme pengesummene, som er skapt ut av ingenting, kommer inn i det
økonomiske kretsløpet, driver de opp inflasjonen.
For det faktum at det er mer penger tilgjengelig, men ikke mer tilbud, gjør ganske enkelt alt dyrere.
Du må altså betale mer for de samme varene.
Resultatet er at innbyggernes verdier bokstavelig talt blir brent.
4. Sammensatt rente skaper umåtelig gjeld
Ettersom bankene som regel krever renters rente, vokser de skyldige beløpene eksponentielt, uten
at det medfører ytterligere kostnader for bankene.
De trenger tross alt ikke å levere noen ekstra varer eller tjenester.
På lengre sikt, som for eksempel når det gjelder statsgjeld, kan gjeldsbeløpene nå ufattelige proporsjoner.
Et lån på 100 000 euro til 8 % årlig rente vokser for eksempel til over 215 000 euro i løpet av ti år uten tilbakebetaling,
etter 20 år er det allerede 466 000 euro, og etter 50 år er det en gjeld på utrolige 4,69 millioner euro som må betales tilbake.
Følgende eksempel illustrerer den utrolige formuen bankene kan bygge opp ved å gi lån over flere hundre år:
For bare 1 kg gull som lånes ut til 8 % rente i 250 år, må det betales tilbake mer enn den totale mengden gull som er
utvunnet på verdensbasis innen utgangen av 2024 (216 265 tonn).
Og Bank of England har vært i virksomhet siden 1694, dvs. i over 330 år.
5. Sentralbankene beskytter seg selv mot all statlig justis
For å beskytte seg mot rettslige skritt i denne enorme svindelsaken har sentralbankene tatt
forholdsregler for å maksimere sin egen sikkerhet.
Dette ser vi tydelig hos Bank of England i City of London, Bank for International Settlements i Basel
og Den europeiske sentralbanken i Frankfurt am Main.
Eiendommene deres tilhører ikke nabostaten, de er ekstraterritorielle og er
derfor ikke underlagt statlig jurisdiksjon.
Kraftpotensialet til disse bankene kunne ikke vært tydeligere.
På den måten har de sørget for at ingen kan stille dem til ansvar.
For å kunne kategorisere denne utrolig privilegerte posisjonen riktig, er det imidlertid viktig å fokusere ikke
på bankene direkte, men på bankfolkene som står bak dem.
Som avslørt i programmene "Rothschild-konspirasjonen" del 1 og del 2, ble det globale finans- og banksystemet
satt opp av en rekke mektige frimureriske bankfamilier, som Rothschilds, Rockefellers og Warburgs.
Det er også de som kontrollerer dette enorme svindelsystemet den dag i dag, og som dermed plyndrer verdens befolkning.
Siden de åpenbart er klar over denne enorme forbrytelsen, har de også gjort alt for å sikre
at de aldri kan bli stilt til ansvar for den.
Det er også de som i bakgrunnen lenge har gjort alt som står i deres makt og innflytelse for å
skjule mekanismen for pengeskaping for offentligheten.
Ifølge professor Werner har for eksempel pengeskapingen ikke blitt behandlet skikkelig i lærebøkene i økonomi
frem til i dag, og den er ikke beskrevet i en eneste formel.
Og det til tross for at den er avgjørende for å beregne pengemengden.
I økonomifaget behandles bankene som om de bare videreformidler sparepengene fra noen til andre.
Men denne tilnærmingen er grunnleggende feil - som forklart i detalj.
Det har alltid vært forfattere som har anerkjent pengeskapingsprosessen og skrevet kort om den.
Men denne erkjennelsen har ennå ikke funnet veien inn i lærebøkene som brukes på universitetene.
Det var det sikkert en god grunn til, for som bilmagnaten Henry Ford sa: "Hvis folk forsto
pengesystemet, ville vi ha en revolusjon før i morgen tidlig."
Konklusjon: Det faktum at svært få mennesker så langt har gjennomskuet dette falske pengesystemet, og at
det ikke er omtalt i lærebøkene, viser hvor godt banksterne har lyktes med å skjule dets sanne natur.
Dette tilslører det faktum at inflasjonen drives frem av pengeskaping uten at det samtidig skapes en reell motverdi.
Nå er det tross alt mer penger tilgjengelig.
Så folk ønsker å kjøpe mer for disse pengene.
Men siden mengden av materielle verdier, tjenester osv. ikke har økt, blir den økte pengemengden
ganske enkelt fordelt på det som er tilgjengelig.
Det betyr at prisene øker og at alt blir dyrere og dyrere.
I Tyskland, for eksempel, har prisen på et kilo brød alene mer enn doblet seg siden innføringen av euroen i 2002.
Da D-merket ble introdusert i 1948, var gjennomsnittsprisen bare 41 pfennig, noe som tilsvarer rundt 20 cent i dag.
Selvfølgelig har også rentekostnadene og renters rente samt det økende skatte- og avgiftstrykket, som gjør alle
produkter enda dyrere, bidratt til denne enorme prisøkningen.
Siden dette systemet med pengesvindel innebærer at statens utgifter for å betale ned gjelden øker hele
tiden, må den øke skatter og avgifter tilsvarende.
I Tyskland økte disse fra 33,4 % til 41,8 % av bruttonasjonalproduktet mellom 1960 og 2025.
Det betyr at verdien av alle varer og tjenester som produseres i Tyskland, belastes med
skatter og avgifter på til sammen nesten 42 %.
Alt i alt har denne utviklingen ført til at euroen har mistet nesten 40 % av sin kjøpekraft bare siden 2000.
Tapet av kjøpekraft er størst i forhold til eiendom, ettersom prisene har steget uforholdsmessig mye.
Resultatet er at stadig færre har råd til å kjøpe egen bolig eller må jobbe nesten hele livet for å betale ned gjelden sin.
I sin bok "The History of Central Banking and the Enslavement of Humanity" gir den tidligere direktøren for den sørafrikanske
sentralbanken, Stephen Mitford Goodson, meget velbegrunnede bevis for at denne utviklingen er en direkte
konsekvens av sentralbank- og rentesvindelsystemet.
I siste instans fører dette ifølge Goodson til total utarming og i siste instans til at menneskeheten blir slaver.
For å stoppe denne katastrofale utviklingen er det nå viktig å ta opp viktige spørsmål i offentligheten gjentatte ganger:
Hvorfor har prinsippet om pengeskaping blitt så vellykket skjult for offentligheten og ikke undervist i økonomifaget?
Er dette et ytterligere tegn på at finansmafiaen har infiltrert alle livets områder, som for eksempel utdanning og vitenskap?
Er regjeringers passivitet og de ledende medienes taushet i denne enorme svindelen et tegn på at de også er håndlangere
eller til og med en del av dette kriminelle nettverket?
Svaret på alle disse spørsmålene bør absolutt interessere hele den bedragne verdens
befolkning og sette den rette kursen for endring.
Når alt kommer til alt, trenger menneskeheten ikke noe mer presserende enn et nytt og rettferdig finanssystem der
selvutnevnte svindlere ikke lenger fyller lommene sine, men der pengeskapingen igjen er helt og holdent i
hendene på suverene stater, og der banker som står folket nær, gir sine lån rentefritt.
En ny æra har begynt!
Slik våren avslutter vinterens herredømme, slik avslutter nå lysets æra mørkets herredømme!
Hvis du også ønsker å forandre verden til det bedre, så bli en del av denne nye tidsalderen!
Vær lys og spre lyset fra dette oppdraget ved å spre det og snakke om det.
Men hvis dere innser at dere ikke lenger kan gjøre det alene, er det på høy tid å slå dere
sammen og sammen skape nytt håp for denne verden!
Så bli med i vår store Kla.TV-bevegelse til alt mørke er blitt til lys, og få nytt håp og mot!
På https://www.kla.tv/mitwirken har du en unik mulighet til å bidra direkte og enkelt til Kla.TV!
Det er omtrent som lyden av fjerne sirener
Det er som et pust av morgengry
Det finnes en forfader og en lengsel dypt i hjertet
Vissheten om at alt vil ordne seg en dag
Det er impotent pølse sammen med kjærlighet
Det er lidelsen som gir forvandling som frukt
Det er troen på den nye verden av i dag
Som allerede synger høyt om natten om den nye morgenen
Og vi føler at tiden er inne og at vi er klare
Og vi føler at tiden er inne, og vi er på vei videre
Og vi føler at det er vår tid, og vi surfer med
Nå er tiden inne for at sannheten skal komme frem i lyset
Nå er det på tide at løgnen blir avslørt
Og de som konspirerer i mørket blir nå endelig avslørt!
Nå er tiden inne for nasjonene til å reise seg som rettferdighetens sol og måne
Nå er tiden kommet da vi blir voksne og alle våkner opp fra TV-søvnen
Nå er tiden inne for at sannheten skal komme frem i lyset
Nå er det på tide at løgnen blir avslørt
Og de som konspirerer i mørket blir nå endelig avslørt!
Nå er tiden inne for nasjonene til å reise seg som rettferdighetens sol og måne
Nå er tiden kommet da vi blir voksne og alle våkner opp fra TV-søvnen
Nå er tiden inne for at sannheten skal komme frem i lyset
Nå er det på tide at løgnen blir avslørt
Nå!