De asemenea, vă tot întrebați de ce cetățenii obișnuiți au din ce în ce mai puțini bani la dispoziție, în timp
ce sumele de bani deținute de câțiva oameni super-bogați și în special din
anumite dinastii familiale cresc rapid?
Astăzi vom ajunge împreună cu dvs. la esența acestei evoluții:
Băncile sunt foarte respectate în zilele noastre, iar independența băncilor centrale față de economie
este prezentată în mod repetat ca o condiție prealabilă importantă pentru stabilitatea financiară.
Acest lucru se datorează probabil în primul rând faptului că se presupune că bancherii
au un nivel ridicat de expertiză economică.
Profesorul Richard Werner, care a trăit criza bancară din anii 1990 ca bursier la Deutsche Bank în Tokyo și a
avut ocazia să discute personal cu mulți dintre actorii cheie, a dobândit, fără
îndoială, o expertiză specială în sectorul bancar.
El a analizat procesele în detaliu și a scris o carte despre ele, care a devenit un bestseller în Japonia și
chiar l-a eliminat pe Harry Potter de pe primul loc.
Ulterior, a activat mulți ani ca membru al Consiliului alternativ al Băncii Centrale Europene
(BCE), un panel de experți moderat de Handelsblatt
Acesta a scris mai multe cărți și a acordat un interviu în august 2025 în care subliniază faptul că de
multe ori băncile centrale independente nu contribuie la stabilitate, care ar fi principala lor sarcină.
Mai degrabă, acestea creează și sparg în mod deliberat bule de active, ceea ce a condus la cele
mai lungi și mai grave crize economice din istorie.
Toate acestea sunt posibile datorită capacității băncilor de a crea bani.
Dar ce efecte declanșează aceste mașinațiuni monetare?
De ce se ajunge la faptul că cetățenii obișnuiți au din ce în ce mai puțini bani la dispoziție?
Pentru a clarifica aceste întrebări, sistemul de credit, originile sale și rolul băncilor centrale în
acest sistem fraudulos vor fi examinate în continuare.
1. Activitatea de creditare se bazează pe crearea de bani
În centrul activității bancare se află acordarea de credite cu dobândă.
Aceasta se bazează pe presupunerea că băncile transferă depozitele clienților
către alți clienți sub formă de împrumuturi.
Cu toate acestea, în mod incredibil, băncile pot transfera aceeași sumă către alți
clienți sub formă de credit din nou și din nou.
Cu o rezervă minimă obligatorie de 1%, aceasta înseamnă că fiecare euro poate fi împrumutat
de până la 99 de ori pentru a genera dobândă.
Prezentarea în bilanțul băncii este atunci ca și cum toți cei 99 de euro împrumutați ar fi
depus această sumă la bancă, chiar dacă nu au făcut niciodată un depozit.
Strict vorbind, aceasta este o falsificare a documentelor comerciale și este de
neconceput că guvernele o ignoră pur și simplu.
Astfel, se tolerează tacit faptul că băncile își abuzează poziția de încredere ca administratori
ai sistemului de decontare al economiei.
Dacă se compară bilanțul înainte și după, devine clar că masa monetară a crescut doar cu un factor
de 100 ca urmare a acestor tranzacții de credit.
Orice bancă comercială poate crea bani în acest mod, trebuie doar să respecte regulile băncii centrale
privind rezervele minime și ratele de capital.
În trecut, alchimiștii - așa-numiții chimiști ai Evului Mediu - doreau să creeze aur din nimic.
Băncile au reușit, ca să spun așa, nu cu aur, ci cu bani.
A se vedea și emisiunea Kla.TV: Confesiunea unei bănci: Noi creăm bani din nimic.
De aceea sistemul nostru monetar se numește "Fiat Money" - din latină și înseamnă: Să devină/să se facă bani
2. Cum s-a dezvoltat istoric Sistemul de creditare?
Deținerea aurului era periculoasă, așa că oamenii au căutat întotdeauna
modalități de a-l păstra în siguranță.
În vremurile anterioare, acest lucru era preluat de aurari.
Din acest ajutor, ei au dezvoltat afacerea cu credite, pe care Prof. Werner o descrie după cum urmează:
"Aurarii aveau experiență în manipularea metalelor prețioase și dispuneau nu numai de stocuri
considerabile , ci și de seifuri și forțe de securitate instruite - uneori chiar mici armate private
- pentru a-și asigura protecția bunurilor lor .
Ca urmare, populația s-a orientat din ce în ce mai mult către seifurile aurarilor ca loc sigur de depozitare
a bijuteriilor, metalelor prețioase și monedelor .
Atunci când aurul era depus la aurar, acesta emitea o chitanță și nu a trecut mult timp până când deponenții
au folosit dovada bunurilor depuse ca mijloc de plată:
Pentru a cumpăra ceva, au lăsat certificatul de depozit la vânzător, de exemplu,
semnat pe spate și transferat acestuia .
Pentru a facilita tranzacțiile fără numerar pe o astfel de bază, s-au folosit din ce în ce mai
mult certificatele de depozit, care nu mai purtau numele deponentului inițial."
Astfel, aurarii au creat moneda europeană de hârtie.
"Pe măsură ce certificatele de depozit au căpătat caracterul unui mijloc general de
plată, retragerea aurului depus devenea mai rară.
Prin urmare, cantități mari de aur au rămas neutilizate în seifurile aurarilor.
Acest lucru a deschis o nouă oportunitate de afaceri pentru ei:
Ei puteau împrumuta aurul și să perceapă dobândă pentru el.
Cu toate acestea, nu era recomandabil ca aurarii să împrumute prea mult din aurul pe care îl păstrau.
Dar au găsit o modalitate de a-și extinde activitatea de creditare :
În loc de aur , ei trebuiau doar să le dea debitorilor lor certificate de depozit,
care puteau fi folosite ca bani de hârtie .
De fapt, debitorul a primit doar o bucată de hârtie, deși a trebuit să-și plătească
datoriile și dobânzile cu bani „adevărați”. .
Din punct de vedere strict juridic, certificatele de depozit nu erau altceva decât documente falsificate
care reprezentau fapte false , adică fraudă.
Pentru aurari, care deveneau astfel practic bancheri, venitul din dobânzi era un profit net
pentru care nu trebuiau să muncească prea mult.
Tot ce trebuiau să facă, era să se asigure că li se oferă garanții suficiente, cum ar fi titluri de
proprietate asupra terenurilor și altor bunuri, și că sunt pregătiți să își pună în aplicare revendicările."
Cu cât era mai mare disponibilitatea de a-și asuma riscurile, cu atât împrumutau mai
mult din aurul care le fusese încredințat.
Era important să păstreze tăcerea cu privire la aceste practici de afaceri pentru ca nu mulți
dintre clienții lor să ceară aurul înapoi în același timp, iar frauda să devină evidentă.
Cu toate acestea, ei nu au putut ascunde consecințele acțiunilor lor, care i-au determinat să
acumuleze din ce în ce mai multă bogăție, în timp ce populația a sărăcit treptat.
Celebrul economist William Cunningham (1849-1919), de exemplu, a comparat activitățile acestor bancheri
privați din Anglia cu un burete care a absorbit toată bogăția țării și a
împiedicat orice dezvoltare economică.
Întrucât acest lucru a condus în mod natural la invidie și resentimente, bancherii aveau nevoie de
un cadru instituțional oficial care să le legalizeze activitatea și să le ofere protecție.
Ei au realizat acest lucru prin înființarea Băncii Angliei în 1694.
În acel moment, regele William al III-lea al Angliei a cedat prerogativa regală de a
emite moneda unui consorțiu de bancheri privați.
În schimb, trebuia să le ofere credite nelimitate pentru războaiele sale.
Aceasta a fost practic nașterea băncilor centrale private și a sistemului modern bancar și de fraudare a
dobânzilor, care a înflorit până în prezent, ascuns sub această mantie
oficială, și s-a răspândit în întreaga lume.
3. Băncile centrale - multiplicarea banilor pe scară largă
În timp ce băncile comerciale creează bani noi prin acordarea de credite, băncile
centrale multiplică banii la scară largă.
Acest lucru se realizează prin cumpărarea de titluri de valoare - cum ar fi acțiuni și obligațiuni
guvernamentale - cu bani pe care le este permis să îi creeze practic fără
limită prin simpla apăsare a unui buton.
Obligațiunile de stat sunt bilete la ordin care obligă statul să efectueze plăți anuale ale dobânzii și
să ramburseze valoarea respectivă la data scadenței.
De exemplu, numai în perioada martie 2015 - sfârșitul anului 2018, Banca Centrală Europeană (BCE) a cumpărat
obligațiuni guvernamentale din țările din zona euro în valoare de aproximativ 2,1 trilioane EUR.
În timpul crizei coronavirusului, aceasta a lansat apoi așa-numitul program de achiziționare a coronavirusului
PEPP, cu un volum de 1,35 trilioane EUR, pentru a cumpăra obligațiuni
guvernamentale, în special din țările din zona euro.
Cel mai recent, banca centrală a SUA, Fed, a anunțat în decembrie 2025 că va lansa un program de achiziționare
de obligațiuni pentru a cumpăra obligațiuni guvernamentale americane în
valoare de 40 de miliarde USD pe lună.
Dacă aceste sume uriașe de bani, care au fost create din nimic, intră în
ciclul economic, ele alimentează inflația.
Pentru că faptul că există mai mulți bani disponibili, dar nu și mai multă
ofertă, nu face decât să scumpească totul.
Deci trebuie să plătiți mai mult pentru aceleași bunuri.
Ca urmare, bunurile cetățenilor sunt literalmente arse.
4. Dobânda compusă creează datorii incomensurabile
Deoarece băncile percep în general dobândă compusă/reinvestită, sumele datorate cresc
exponențial, fără costuri suplimentare pentru bănci.
La urma urmei, acestea nu trebuie să furnizeze bunuri sau servicii suplimentare.
Pe termen lung, așa cum se întâmplă în general cu datoria publică, de exemplu,
sumele datorate ating proporții inimaginabile.
De exemplu, un împrumut de 100 000 de euro cu o dobândă anuală de 8% crește la peste 215 000 de euro în zece
ani fără rambursare, după 20 de ani este deja de 466 000 de euro, iar după 50 de ani este o
datorie incredibilă de 4,69 milioane de euro care trebuie să fie rambursată.
Următorul exemplu ilustrează bogăția incredibilă pe care băncile o pot acumula prin
acordarea constantă de credite de-a lungul secolelor:
Pentru doar 1 kg de aur împrumutat cu o dobândă de 8% timp de 250 de ani, se datorează la final o rambursare
mai mare decât cantitatea totală de aur extrasă la nivel mondial până la
sfârșitul anului 2024 (216 265 tone).
Iar Banca Angliei funcționează din 1694, adică de peste 330 de ani.
5. Băncile centrale sunt protejate de orice formă dde justiție a statului
Pentru a se proteja de acțiuni în justiție în această schemă de fraudă uriașă, băncile centrale au
luat măsura de precauție de a-și maximiza securitatea.
Acest lucru poate fi observat foarte clar la Banca Angliei din City of London, la Banca
Reglementărilor Internaționale din Basel și la Banca Centrală Europeană din Frankfurt am Main.
Proprietățile lor nu aparțin statului vecin, sunt extrateritoriale și, prin
urmare, nu sunt supuse jurisdicției statului.
Potențialul energetic al acestor bănci nu ar putea fi mai clar.
În acest fel, s-au asigurat că nimeni nu îi poate trage la răspundere.
Cu toate acestea, pentru a putea clasifica corect această poziție incredibil de privilegiată, este
important să ne concentrăm nu asupra băncilor în mod direct, ci asupra bancherilor din spatele lor.
După cum se arată în emisiunile "Conspirația Rothschild", partea 1 și partea 2, sistemul financiar
și bancar mondial a fost creat de o serie de familii puternice de bancheri masoni,
precum Rothschild, Rockefeller și Warburg.
Ei sunt, de asemenea, cei care controlează acest sistem fraudulos uriaș și în
prezent și jefuiesc astfel populația globală.
Deoarece sunt în mod evident conștienți de această crimă enormă, au făcut totul pentru a se asigura că nu vor
putea fi trași niciodată la răspundere pentru aceasta.
Ei sunt, de asemenea, cei care, din umbră, au făcut mult timp tot ce le-a stat în putere și influență pentru
a ascunde de public mecanismul de creare a banilor.
De exemplu, potrivit profesorului Werner, crearea banilor nu a fost tratată corespunzător în
manualele de economie până în prezent și nu a fost descrisă printr-o singură formulă.
Și aceasta în ciuda faptului că este esențială pentru calcularea masei monetare.
În economie, băncile sunt tratate ca și cum ar transfera doar economiile unora către alții.
Dar această abordare este fundamental greșită - după cum se explică în detaliu.
Au existat întotdeauna autori care au recunoscut procesul de creare a
banilor și au scris pe scurt despre acesta.
Dar această realizare nu a ajuns încă în manualele universitare.
Acest lucru a fost făcut, cu siguranță, din motive întemeiate, deoarece, așa cum spunea magnatul auto
Henry Ford: "Dacă oamenii ar înțelege sistemul monetar, am avea deja o revoluție înainte de mâine dimineață".
Concluzie: Faptul că până în prezent foarte puțini oameni au descoperit acest sistem monetar fraudulos și
că acesta nu este tratat în manualele școlare arată cât de mult au reușit acești
bancheri să ascundă adevăratul lor caracter.
Acest lucru maschează faptul că inflația este alimentată de crearea de bani fără
crearea simultană a unei valori echivalente reale.
La urma urmei, există acum mai mulți bani disponibili.
Așa că oamenii vor să cumpere mai mult cu acești bani.
Cu toate acestea, deoarece cantitatea de bunuri materiale, servicii etc. nu a crescut,
cantitatea mai mare de bani este pur și simplu distribuită între bunurile existente.
Acest lucru înseamnă că prețurile sunt majorate și totul devine din ce în ce mai scump.
În Germania, de exemplu, doar prețul unui kilogram de pâine a crescut de peste două
ori de la introducerea monedei euro în 2002.
Când au fost introduse marcile germane în 1948, prețul mediu era de doar 41 de Pfennigs, ceea ce
echivalează cu aproximativ 20 de cenți în prezent.
Bineînțeles, costul dobânzii și al dobânzii compuse/reinvestite, precum și creșterea poverii
impozitelor și taxelor, care fac toate produsele și mai scumpe, au contribuit, de
asemenea, la această creștere uriașă a prețurilor.
Deoarece prin acest sistem de fraudă financiară cresc tot mai mult și cheltuielile statului pentru plata
poverii datoriilor, acesta trebuie să majoreze în consecință și impozitele și contribuțiile tot mai mult.
În Germania, acestea au crescut de la 33,4 % la 41,8 % din produsul intern brut între 1960 și 2025.
Aceasta înseamnă că valoarea tuturor bunurilor și serviciilor produse în Germania este împovărată cu
taxe și impozite în valoare totală de aproape 42%.
În ansamblu, această evoluție a făcut ca euro să piardă aproape 40 % din
puterea sa de cumpărare numai din 2000.
Pierderea puterii de cumpărare este mai mare în ceea ce privește proprietățile, deoarece
prețurile acestora au crescut disproporționat.
Rezultatul este că din ce în ce mai puțini oameni își pot permite să își cumpere propria
casă sau trebuie să muncească aproape toată viața pentru a-și plăti datoriile.
În cartea sa "Istoria sistemului bancar central și înrobirea umanității", fostul director al Reserve Bank
din Africa de Sud, Stephen Mitford Goodson, oferă dovezi foarte bine întemeiate că aceste
evoluții sunt o consecință directă a sistemului de bănci centrale și de fraudă a dobânzilor.
În cele din urmă, potrivit lui Goodson, acest lucru duce la sărăcirea totală și,
în cele din urmă, la înrobirea umanității.
Pentru a opri această evoluție dezastruoasă, este acum important să abordăm în
mod repetat probleme importante în public:
De ce principiul creării banilor a fost atât de bine ascuns de public și nu a fost predat în economie?
Este acesta încă un indiciu că mafia financiară s-a infiltrat în toate
domeniile vieții, cum ar fi educație și știință?
Este inacțiunea guvernelor și tăcerea liderilor mass-mediei oficiale principale în această
fraudă uriașă un semn că și ele sunt marionete sau chiar fac parte din această rețea criminală?
Răspunsul la toate aceste întrebări ar trebui cu siguranță să intereseze întreaga populație mondială
înșelată și să traseze cursul corect pentru schimbare.
La urma urmei, omenirea nu are nevoie de nimic mai urgent decât de un sistem financiar nou și echitabil,
în care escrocii autoproclamații escroci nu își mai umplu buzunarele, ci în care crearea banilor este din
nou în întregime în mâinile statelor suverane, iar băncile apropiate de
oameni acordă împrumuturi fără dobândă.
Acum a început o nouă eră!
Așa cum primăvara pune capăt domniei iernii, așa și era luminii pune capăt domniei întunericului!
Dacă și tu vrei să schimbi lumea în bine, atunci fă parte din această nouă eră!
Fiți lumină și răspândește lumina acestei emisiuni dând-o mai departe și vorbind despre ea.
Dar dacă vă dați seama că nu mai puteți merge singuri, atunci este timpul să vă uniți forțele și să
fiți împreună o nouă speranță pentru această lume!
Așadar, alăturați-vă mișcării/actiunilor noastre mărețe de la Kla.TV până când tot întunericul va
deveni lumină și va atrage noi speranțe și curaj!
La https://www.kla.tv/mitwirken/colaboratori aveți ocazia unică de a contribui direct și ușor la Kla.TV!
Este ceva asemănător cu sunetul sirenelor îndepărtate
Este ceva de genul unei respirații a zorilor
În adâncul inimii e o presimțire și un dor
Certitudinea că totul se va îndrepta într-o zi
Este un vierme neputincios asociat cu dragostea
Suferința este cea care aduce transformarea ca rod
Este credința în noua lume de astăzi
Cine cântă deja tare în noaptea noii dimineți
Și simțim că este timpul nostru și că suntem pregătiți
Și simțim că este timpul nostru și mergem înainte
Și simțim că este timpul nostru și navigăm cu/împreună
Acum este momentul ca adevărul să iasă la lumină
Acum este momentul ca minciuna să fie dezvăluită
Iar cei care complotează în întuneric sunt acum în sfârșit demascați!
Acum este momentul ca națiunile să se ridice ca soarele și ca luna dreptății
Acum este momentul când ajungem la maturitate și toată lumea se trezește din somnul televizorului
Acum este momentul ca adevărul să iasă la lumină
Acum este momentul ca minciuna să fie dezvăluită
Iar cei care complotează în întuneric sunt acum în sfârșit demascați!
Acum este momentul ca națiunile să se ridice ca soarele și luna dreptății
Acum este momentul când ajungem la maturitate și toată lumea se trezește din somnul televizorului
Acum este momentul ca adevărul să iasă la lumină
Acum este momentul ca minciuna să fie dezvăluită
Acum!