Lai pierādītu, ka Skandināvijā un Latīņamerikā ar vakcinācijas palīdzību it kā ir izskaustas
masalas, tiek nekaunīgi viltoti statistikas dati.
Bet paliek jautājums, kā varēja manipulēt ar slimību statistiku tā, ka drīz pēc vakcinācijas
kampaņu ieviešanas poliomielīts šķita izskausts?
Kāda viltīga rīcība tiek izmantota, lai reklamētu vakcināciju pret gripu, norādot pilnīgi
pārspīlētu iespējamo nāves gadījumu no gripas skaitu?
Plašsaziņas līdzekļi, veselības aizsardzības iestādes un citas oficiālās iestādes jau gadu desmitiem apgalvo, ka vācieši ar savu
skepsi pret vakcināciju apdraud globālo mērķi izskaust masalas.
Ja jūs vēlaties palielināt cilvēku uzticību vakcinācijai, kāpēc nevarētu sniegt patiesus, skaidrus, nemanipulētus skaitļus?
Atkal un atkal mūs indoktrinē ar pārliecību:
"Vakcinācija ir viens no svarīgākajiem un efektīvākajiem medicīnā pieejamajiem profilakses pasākumiem.
Ja tiks sasniegts augsts vakcinācijas līmenis, ir iespējams reģionāli izskaust atsevišķus
patogēnus un galu galā tos izskaust visā pasaulē."
Bet vai tā ir taisnība? Vai arī šī ticība vakcinācijai ir tikai mīts?
Paula Ērliha institūts savā tīmekļa vietnē brīdina:
"(Par vakcīnām) cirkulē daudz mītu, puspatiesību un mērķtiecīgas dezinformācijas (...)."
Kla.TV šajā raidījumā atklāj dažus mītus un apzinātu dezinformāciju par vakcināciju.
Tomēr šos mītus un dezinformāciju parasti izplata tās pašas organizācijas, kas
apgalvo, ka cīnās pret dezinformāciju un mītiem.
1. mīts: veiksmīga masalu izskaušana ar vakcinācijas programmu palīdzību?
Raidījumā "99% mirstības samazinājums no masalām PĒC vakcinācijas uzsākšanas - mirstības statistika atklāj farmācijas industrijas
propagandas triku" Kla.TV jau parādīja, ka nevis vakcinācija, bet gan dzīves līmeņa uzlabošanās un ar to saistītā
labāka uztura situācija, higiēnas uzlabošanās u.c. izraisīja tādu slimību kā masalas izplatības samazināšanos.
Tā rezultātā mirstība no daudzām slimībām, no kurām iepriekš bija bail, samazinājās
līdz nullei, pat pirms vakcinācijas ieviešanas.
To nākas atzīt pat nelokāmākajiem vakcinācijas atbalstītājiem.
Tomēr viņi uzsver, ka, lai novērtētu vakcinācijas efektivitāti, jāņem vērā nevis mirstības gadījumi, bet gan
saslimšanas gadījumi pirms un pēc vakcinācijas ieviešanas.
Visaptveroša imunizācijas pārklājuma rezultātā daudzās valstīs ir krasi samazinājies masalu
gadījumu skaits vai pat pilnībā izskaustas masalas.
Bet vai tas tiešām tā ir? No malas šķiet, ka sniegtie skaitļi un statistika patiešām runā par labu vakcinācijas panākumiem.
RKI, piemēram, norāda: "Saskaņā ar PVO datiem, pateicoties vakcinācijai pret masalām, no 2000. gada līdz 2024. gadam
pasaulē izplatīto masalu gadījumu skaits samazinājās par 71 %, proti, no aptuveni 38 miljoniem līdz aptuveni 11 miljoniem."
Vikipēdija apgalvo: "Vakcinācija ir ievērojami samazinājusi (masalu) gadījumu skaitu pagātnē -
par vairāk nekā 95% no 1980. līdz 2013. gadam."
Dienvidamerikas un Ziemeļamerikas kontinents ir praktiski brīvs no masalām - iemesls
tam esot konsekventas vakcinācijas programmas.
Arī Somija vairākkārt uzsvērta pozitīvā gaismā.
"Süddeutsche Zeitung" raksta: "Runājot par vakcināciju, eksperti ar apbrīnu skatās uz Somiju.
Šī Skandināvijas valsts bija pirmā pasaulē (...), kas izskauda masalas (...). Somija 1996. gadā bija brīva no masalām (...)."
Bet ne velti ir teiciens:
"Neuzticies nekādai statistikai, kuru pats neesi falsificējis."
Iespējams, ka masalu gadījumu skaits ir krasi samazinājies nevis valsts mēroga vakcinācijas
programmu dēļ, bet gan pavisam citu iemeslu dēļ.
Tāpēc Kla.TV ir pievērsies šiem skaitļiem un statistikas datiem.
STATISTIKU IETEKMĒJOŠIE FAKTORI
1. ārstu ziņošanas paradumi
Ja ārsts saskaras ar pacientu, kurš ir vakcinēts pret masalām, viņš var būt daudz uzmanīgāks un
piesardzīgāks, pārbaudot, vai pacientam patiešām ir masalas, piemēram, veicot papildu laboratorisko testu.
Savukārt nevakcinētam pacientam ar masalu simptomiem ārsts daudz ātrāk diagnosticēs masalas
un, iespējams, iztiks bez laboratoriskā testa.
Tātad, jo vairāk viņa pacientu ir vakcinēti, jo retāk ārsts diagnosticēs "masalas" - un gaidīs laboratorisku apstiprinājumu.
Ja imunizācijas līmenis būs augsts, tad statistikā būs mazāk masalu gadījumu.
Tomēr ar šo faktu tikai daļēji var izskaidrot apgalvojumu par masalu "izskaušanu" Latīņamerikas valstīs vai Somijā.
2. manipulācijas ar statistiku, dažādi reģistrējot masalu gadījumus
Tā kā masalas var viegli sajaukt ar citām ādas izsitumu slimībām, piemēram, masaliņām vai skarlatīnu,
bieži laboratoriski pārbauda, vai tās tiešām ir masalas.
Lielāko daļu izmeklējamo saslimšanas gadījumu ar masalām parasti nevar apstiprināt laboratoriski.
Bieži vien laboratoriski netiek apstiprināti pat ne 10 %, dažkārt pat mazāk nekā 3 % masalu gadījumu.
Piemēram, Anglijas dati liecina, ka dažkārt laboratoriski varēja apstiprināt tikai 0,3 % gadījumu.
Šāda liela neatbilstība starp aizdomām un laboratoriski apstiprinātiem gadījumiem slēpj lielu manipulācijas potenciālu.
Atkarībā no tā, vai statistikā tiek reģistrēti visi (aizdomīgi) masalu gadījumi vai tikai laboratoriski apstiprināto
masalu gadījumu skaits, kas dažkārt ir 10 vai 100 reižu mazāks, masalu gadījumu skaits ievērojami mainās.
Dažās valstīs reģistrē tikai laboratoriski apstiprinātus masalu saslimšanas gadījumus, bet citās valstīs
statistikā tiek iekļauti visi iespējamie saslimšanas gadījumi.
Tas jāņem vērā, salīdzinot dažādas valstis.
Statistiku par masalu saslimšanas gadījumiem var viltot, reģistrējot tikai laboratoriski apstiprinātus masalu saslimšanas
gadījumus no noteikta laika posma, bet atsevišķi to nenorādot.
Tad masalu gadījumu skaits no gada uz gadu pēkšņi samazinās līdz vienai desmitajai, simtajai vai pat tūkstošajai daļai.
Tad to var pārdot kā vakcinācijas panākumu.
Kaut ko līdzīgu var novērot.
Daudzās valstīs no 1980. līdz 2010. gadam saslimstība ar masalām pēkšņi un strauji samazinājās, bieži vien no gada uz gadu.
Piemēram, 2005. gadā Turcijā tika reģistrēti 6200 masalu saslimšanas gadījumi; 2006. gadā pēkšņi tika reģistrēti tikai 34
saslimšanas gadījumi, bet vēl gadu vēlāk - tikai 3 gadījumi.
Kā redzams no oficiālā dokumenta "OECD Health Statistics 2022", , 2005. gadā Turcijā tika nolemts, ka nekavējoties tiks
reģistrēti tikai laboratoriski apstiprināti masalu gadījumi.
Somijā, kas vienmēr tiek slavēta, jo, pateicoties vakcinācijai, masaliņas tur ir apkarotas, bija lēciens no 1032 saslimšanas
gadījumiem 1989. gadā līdz tikai 3 gadījumiem 1990. gadā .
1987. gadā tika nolemts statistikā iekļaut tikai laboratoriski apstiprinātus gadījumus, un, šķiet,
tas tika konsekventi īstenots, sākot ar 1990. gadu.
Kopš tā laika iepriekšējo trīs līdz četrciparu skaitļu vietā tiek reģistrēti tikai viencipara skaitļi.
Vēl 90. gados aizdomu par saslimšanu gadījumu skaits bija četrciparu, bet statistikā tika iekļauti
tikai tie gadījumi, kas tika apstiprināti laboratoriski.
Lielbritānijā 1997. gadā statistikā tika reģistrēti 4844 masalu gadījumi, bet 1998.
gadā pēkšņi tika reģistrēti tikai 74 gadījumi.
Madagaskarā masalu gadījumu skaits samazinājās no 35 558 gadījumiem 2004. gadā līdz tikai 2 gadījumiem 2006. gadā .
Čīlē 1991. gadā reģistrēti 2098 saslimšanas gadījumi, bet nākamajā gadā - tikai 1 gadījums.
Beļģijā 1997. gadā reģistrēti 3869 masalu saslimšanas gadījumi, bet nākamajā gadā netika reģistrēts neviens saslimšanas gadījums.
To pašu var novērot tādās valstīs kā Kuba , Hondurasa , Ekvadora , Dominikānas
Republika , Kanāda , Zviedrija , Norvēģija un ASV .
Šādu pēkšņu statistikas kritumu nevar izskaidrot ar vislabāko vakcinācijas kampaņu.
Pat masveida imunizācija labākajā gadījumā varētu izraisīt lēnāku, nepārtrauktu samazināšanos.
Tomēr šos datu lēcienus var viegli izskaidrot ar to, ka no noteikta laika posma statistikā attiecīgajās valstīs
tiek iekļauti tikai laboratoriski apstiprināti gadījumi.
PVO to nemin. Tā vietā tā labprāt min šīs valstis kā piemērus un pierādījumus tam, ka
imunizācija pret masalām ir bijusi veiksmīga.
Tomēr šim gadījumu skaita samazinājumam nav nekāda sakara ar vakcināciju.
Cilvēki nevairās no acīmredzamiem viltojumiem, lai uzturētu mītu, ka vakcinācija ir samazinājusi
masalu gadījumu skaitu. To pierāda arī šāds grafiks.
Tas ir ņemts no 2011. gada Power Point prezentācijas "Masalu un masaliņu un masaliņu izskaušanas panākšana un uzturēšana",
ko sagatavojusi Panamerikas Veselības organizācija (PAHO), kas ir sava veida PVO apakšorganizācija Latīņamerikas valstīm .
Šis ir ziņojums par masalu izskaušanas programmu Latīņamerikas valstīs.
Grafikas mērķis ir ilustrēt milzīgos vakcinācijas panākumus masalu izskaušanā.
Nevajadzētu izlaist arī treknrakstā zem grafikā redzamās norādes, ka šī masalu izskaušanas programma esot novērsusi 3,2 miljonus
saslimšanas gadījumu un 16 000 nāves gadījumu no masalām, kā arī ietaupījusi 208 miljonus ASV dolāru ārstēšanas izmaksu.
Iepriekšējā 2010. gada ziņojuma versijā tika parādīts tas pats grafiks; arī Y ass bija apzīmēta kā "Apstiprinātie gadījumi".
Bet bija arī divas mazas zvaigznītes ar augšējiem burtiem un piezīmi apakšējā kreisajā pusē:
"Līdz 1995. gadam reģistrētie gadījumi" - t.i., "gadījumi, par kuriem ziņots pirms 1995. gada".
Vienkāršā valodā: līdz 1995. gadam grafikā ir parādīti reģistrētie (aizdomīgie) masalu saslimšanas
gadījumi, bet no 1995. gada - tikai "apstiprinātie" gadījumi.
Protams, pēkšņi šādu gadījumu ir daudz mazāk.
Zemsvītras piezīme, kas atsaucās uz 1995. gada reģistrācijas izmaiņām, jaunākajā versijā vienkārši tika izlaista.
Volframs Klingele, kurš to atklāja, pamatoti nosauca šo pilnībā viltoto grafiku par "nekaunīgu
sagrozījumu", kas diemžēl nav atsevišķs gadījums šajā tēmā.
Tāpēc vairākkārt pieminētie vakcinācijas pret masalām panākumi paši par sevi ir mīts un dezinformācija, jo
to pamatā ir manipulācijas ar statistiku, maldinoša informācija un nekaunīgi viltojumi.
Tomēr PVO, veselības aizsardzības iestādes un plašsaziņas līdzekļi nebeidz apgalvot, ka Vācija apdraud globālo mērķi
izskaust masalas, jo esot nogurusi no vakcinācijas, jo Vācijā ir ievērojami vairāk saslimšanas gadījumu ar masalām nekā tādās
industrializētās valstīs kā Somija vai Latīņamerikas valstis.
Tomēr nav minēts, ka atšķirībā no Somijas vai Latīņamerikas Vācijā statistikā ir iekļauti
arī gadījumi bez laboratoriska apstiprinājuma.
2. mīts: Perorālā vakcīna ir izskaudusi poliomielītu
Laboratorijas apstiprinājums nav vienīgā joma, kurā var krāpties.
Slimība var arī gandrīz pilnībā izzust no gada uz gadu, mainot slimības definīciju.
Poliomielīts ir lielisks praktisks piemērs šādai statistiskai krāpšanai:
BMG un RKI apgalvo: "Vācijā jau vairāk nekā 25 gadus neviens nav inficējies ar poliomielītu.
Vakcinācijai, kas tika ieviesta 20. gadsimta 60. gadu sākumā, bija būtiska nozīme poliomielīta izplatības samazināšanā. (...)
1962. gadā tika plaši ieviesta dzīvā poliomielīta vakcīna, ko ievadīja kā perorālu vakcīnu, izmantojot cukura gabaliņu.
"Vakcinācija ir salda, poliomielīts ir nežēlīgs," bija moto.
Kopš tā laika poliomielīta izplatība šajā valstī ir samazinājusies."
"Ja 1961. gadā Vācijas Federatīvajā Republikā ar poliomielītu saslima gandrīz 4700 bērnu,
tad 1965. gadā to bija mazāk par 50 bērniem.
Kopš 1990. gada Vācijā vairs nav konstatētas savvaļas poliovīrusu izraisītas slimības."
Ja ieskatās tuvāk, redzams šāds attēls:
Pirms poliomielīta vakcinācijas ieviešanas gadījumus, kad paralīzes simptomi parādījās
tikai vienā dienā, reģistrēja kā poliomielītu.
Pēc vakcinācijas ieviešanas tika mainīti diagnostikas kritēriji, un turpmāk par poliomielītu tika uzskatīti tikai
tie gadījumi, kuriem 60 dienu laikā bija paralīzes simptomi.
Tajā pašā laikā vieglākus saslimšanas gadījumus, kas iepriekš tika reģistrēti kā poliomielīts un agrāk veidoja
poliomielīta gadījumu lielāko daļu, tagad reģistrēja kā dažādas citas slimības, piemēram, "akūta ļengana paralīze (AFP)".
Tātad poliomielīts nav izskausts, tikai poliomielītam ir izdomāti dažādi nosaukumi, tāpēc
statistikā gandrīz nav "īsto" poliomielīta gadījumu.
Tikai šīs izmaiņas slimības definīcijās izraisīja strauju poliomielīta gadījumu skaita samazināšanos uz papīra praktiski
vienā naktī, kam, protams, nebija nekāda sakara ar imunizāciju.
Tomēr ir pierādīts, ka pati perorālā vakcinācija ir vairākkārt izraisījusi poliomielīta gadījumus, tostarp nāves gadījumus.
Turklāt miljoniem cilvēku visā pasaulē saņēma poliomielīta vakcīnas, kas bija
inficētas ar vēzi izraisošo pērtiķu vīrusu SV40.
Poliomielīts nav atsevišķs gadījums. Ir arī citas slimības, kas pēkšņi tika nosauktas citādi un tādējādi pazuda no statistikas.
Pavisam nesens piemērs ir gripa.
2020.-2022. gadā gripas gadījumu gandrīz netika reģistrēts vairāk.
Tolaik ikvienam, kam bija saaukstēšanās simptomi, tika veikts tests uz koronavīrusu.
Ja tests bija pozitīvs, gripas vīrusu meklēšana tika pārtraukta un gadījums tika reģistrēts kā "koronavīruss pozitīvs".
Netika sīkāk nošķirts, vai pacients bija "ar" vai "no" koronavīrusa, vai bija miris.
Tāpēc gandrīz visi gripas gadījumi tika vienkārši reģistrēti kā Covid gadījumi un tādējādi pazuda no gripas statistikas.
3. mīts: katru gadu tūkstošiem cilvēku mirst no gripas.
Kad koronavīrusa histērija atkal norima, atgriezās gan gripa, gan gripas vakcīnu reklāma.
Pirms gripa gandrīz izzuda no statistikas "koronas gados", masu mediji vairākkārt minēja
piecciparu nāves gadījumu skaitu no gripas gadā.
Piemēram, žurnāls "Stern" pirms desmit gadiem rakstīja:
"Katru gadu no tās mirst aptuveni 5000 līdz 10 000 cilvēku.
2014./2015. gada ziemā Roberta Koha institūts Vācijā uzskaitīja pat 21 300 nāves gadījumu no gripas. (...)
Tam, ka tik daudz cilvēku mirst no gripas, nevajadzētu būt.
Jo ir vakcinācija pret gripas vīrusiem."
Roberta Koha institūts (RKI) norāda salīdzinoši augstus skaitļus.
Šie skaitļi bieži tiek izmantoti, lai uzkurinātu bailes un lai pārdotu vakcināciju pret gripu kā risinājumu.
Turpretī Federālais statistikas birojs 2014. gadā uzskaitīja tikai 79 mirušos no gripas, bet 2015. gadā
- 700, t.i., nevis piecciparu skaitļus, bet tikai divciparu līdz trīsciparu skaitļus.
Ja šos divus skaitļus saskaitām kopā, iegūstam 779 nāves gadījumus no gripas 2014./2015. gada ziemā, bet ne 21 300.
No 1998. līdz 2016. gadam Federālais statistikas birojs reģistrēja tikai dažus simtus nāves gadījumu no gripas
gadā, dažos gadījumos tikai 70 līdz 80 nāves gadījumu gadā.
Kā var izskaidrot atšķirību starp apgalvoto 10 000 līdz 20 000 nāves gadījumu skaitu no gripas gadā un
faktisko reģistrēto nāves gadījumu skaitu no gripas?
Kāpēc RKI sniegtie un plašsaziņas līdzekļos minētie skaitļi ir daudz augstāki nekā Federālā statistikas biroja dati?
Volframs Klingele (Wolfram Klingele), autors speciālists, kas specializējas tēmā "Infekcijas slimības un vakcinācija", uzskata,
ka tas ir saistīts ar slimības "gripa" definīciju un tās kategorizāciju - un ar kategoriju
"gripa" un "pneimonija" sajaukšanu , t.i., pneimoniju.
Līdz 1997. gadam federālajos veselības ziņojumos līdztekus kategorijai "nāves gadījumi no gripas ar
pneimoniju" pastāvēja arī kategorija "nāves gadījumi no gripas". Volframs Klingele noskaidroja:
"Taču, sākot ar 1998. gadu, kāds mazs vārdiņš tika klusi un slepeni nomainīts, un jūs jau varat ražot jaukus virsrakstus par
to, cik tūkstošiem nāves gadījumu it kā katru gadu izraisa gripa, un aicināt cilvēkus pēc iespējas vakcinēties pret gripas
vīrusiem, jo: kopš 1998. gada to parasti vairs nesauc par "gripu ar pneimoniju", bet gan par "gripu un pneimoniju"!
Aizstājot vārdu "ar" ar saiti "un", skaitļi šajā kategorijā ievērojami mainās (...)" ].
"Tātad lielais pneimonijas izraisīto nāves gadījumu skaits tagad netieši tiek attiecināts uz gripas
izraisītajiem nāves gadījumiem, izmantojot vārdu "un"!
No 60 nāves gadījumiem no "gripas ar pneimoniju" (...) 1997. gadā kļuva par 17 501 nāves
gadījumu no "gripas un pneimonijas" (...) 1998. gadā!
To sarunvalodā varētu dēvēt par "roku veiklību".
Tāpat varētu attiecīgi iedalīt kategorijās, piemēram, "Gripa un satiksmes negadījumi ar letālām sekām ...". ].
Šo "roku veiklību" izmantoja ne tikai Vācijā, bet arī ASV, sākot ar 2001. gadu.
Rakstā: "Vai ASV mirstības no gripas rādītāji ir vairāk PR nekā zinātniski?" , kas publicēts laikrakstā British Medical Journal,
Pīters Doši (Peter Doshi), apkopojot mirstības rādītājus no gripas un pneimonijas, parāda, ka ASV tiek
iegūti pārāk augsti gripas izraisītas mirstības rādītāji.
Lai iegūtu daudz lielāku gripas gadījumu skaitu, gan Vācijā, gan ASV mirstības statistikā
tika sajauktas gripas un pneimonijas kategorijas.
Ar šo viltoto skaitli par 15 līdz 20 000 nāves gadījumiem no gripas gadā cilvēki tiek maldināti un turēti
bailēs, lai palielinātu vēlmi vakcinēties pret sezonālo gripu.
Tā kā vakcinācija pret gripu ir jāatkārto katru gadu, šī ir ienesīga uzņēmējdarbības iespēja.
Dārgie skatītāji! Bieži vien tā ir tikai neliela manipulācija:
Vārds "un" vārda "ar" vietā "ar", iztrūkstoša zvaigznīte, kurai būtu jānorāda uz reģistrācijas izmaiņām, vai
veselības iestāžu nepamanītas izmaiņas diagnostikas kritērijos.
Tomēr šīm mazajām detaļām ir liela nozīme:
Viņi turpina nepatiesi tirgot un reklamēt vakcināciju kā vissvarīgāko un efektīvāko profilakses pasākumu.
Lai gan, piemēram, nāves gadījumu skaits no gripas ir mākslīgi ekstrapolēts, no otras puses, vakcīnas
izraisīto traumu skaits ir samazināts līdz minimumam.
Ja vakcinācija patiešām darbotos tik labi, kā tiek atkārtoti apgalvots, tad nebūtu vajadzības sagrozīt skaitļus, bet
pozitīvā ietekme parādītos skaitļos bez jebkādām manipulācijām.
Nebūtu arī vajadzības radīt bailes no saslimšanas, kā tas ir, piemēram, gripas gadījumā, mākslīgi ekstrapolējot skaitļus.
Jo, ja kārtis būtu izliktas otrādi un vakcinācijas efekts patiešām būtu tik labs, lielākā daļa cilvēku
vakcinētos brīvprātīgi - nevis baiļu, bet gan pārliecības dēļ.
Ja vēlaties palielināt cilvēku uzticību vakcinācijai, kāpēc gan neiesniegt patiesus,
skaidrus, nemanipulētus skaitļus un statistiku?
Vai arī nav tādu vakcinācijas efektivitātes pierādījumu, kas nav saistīti ar krāpšanu, manipulācijām vai viltīgām darbībām?
Tas, ka šāda krāpnieciska sistēma varēja izdzīvot gadsimtiem ilgi, bija iespējams tikai tāpēc, ka to
uzturēja pie dzīvības spēcīga propaganda un tīkli fonā.
Vairāk par to var uzzināt pētījumos par Robertu Kohu un Luiju Pastēru vietnē Vetopedia.org , kā arī Kla.TV programmā par PVO.