Statistikk forfalskes skamløst for å bevise den påståtte utryddelsen av meslinger gjennom
vaksinering i Skandinavia og Latin-Amerika.
Men spørsmålet er hvordan sykdomsstatistikken kunne manipuleres på en slik måte at polio så ut til å være
utryddet kort tid etter innføringen av vaksinasjonskampanjer?
Hvilket triks brukes for å reklamere for influensavaksinasjon med et fullstendig oppblåst antall påståtte influensadødsfall?
Massemedia, helsemyndigheter og andre offisielle instanser har i flere tiår hevdet at tyskerne setter det globale målet
om å utrydde meslinger i fare på grunn av sin vaksineskepsis.
Hvis du ønsker å øke folks tillit til vaksinasjoner, hvorfor ikke presentere sanne, klare, ikke-manipulerte tall?
Gang på gang blir vi indoktrinert med troen:
"Vaksinasjoner er blant de viktigste og mest effektive forebyggende tiltakene som finnes innen medisinen.
Hvis man oppnår høye vaksinasjonsrater, er det mulig å eliminere enkelte patogener
regionalt og til slutt utrydde dem på verdensbasis."
Men er det sant? Eller er denne troen på vaksiner bare en myte?
Paul-Ehrlich-instituttet advarer på sine nettsider:
"(Om vaksiner) sirkulerer det et mangfold av myter, halvsannheter og målrettet desinformasjon (...)."
Kla.TV avdekker noen hårreisende myter og bevisst desinformasjon om vaksinasjoner i dette programmet.
Men disse mytene og denne desinformasjonen spres som regel av de samme organisasjonene
som hevder å bekjempe desinformasjon og myter.
Myte 1: Vellykket utryddelse av meslinger gjennom vaksinasjonsprogrammer?
I programmet "99 % nedgang i meslingedødsfall FØR vaksinasjonsstart - dødsstatistikk avslører legemiddelindustriens
propagandatrick" viste Kla.TV allerede at det ikke var vaksinasjoner, men den forbedrede levestandarden og den
tilhørende bedre ernæringssituasjonen, bedre hygiene osv. som førte til nedgangen i sykdommer som meslinger.
Resultatet var at dødeligheten for mange sykdommer som tidligere var fryktet, falt til
nesten null allerede før vaksinene ble innført.
Selv de mest innbitte tilhengerne av vaksinasjon må innrømme dette.
De understreker imidlertid at det ikke er dødsfallene, men sykdomstilfellene før og etter innføringen av vaksinene
som må vurderes for å kunne vurdere effekten av vaksinene.
Omfattende vaksinasjonsdekning har ført til en drastisk reduksjon i antall meslingtilfeller eller til og
med fullstendig utryddelse av meslinger i mange land.
Men er det virkelig slik? På overflaten ser tallene og statistikken som presenteres ut til
å tale til fordel for vaksinasjonens suksess.
RKI sier for eksempel: "Ifølge WHO vil det anslåtte antallet meslingtilfeller som overføres på verdensbasis, falle med
71 % mellom 2000 og 2024, fra rundt 38 millioner til rundt 11 millioner tilfeller, takket være meslingvaksinasjon."
Wikipedia hevder: "Vaksinasjoner har redusert antallet (mesling-)tilfeller kraftig
tidligere, med over 95 % mellom 1980 og 2013."
Det sør- og nordamerikanske kontinentet er praktisk talt fritt for meslinger - årsaken til dette
er angivelig konsekvente vaksinasjonsprogrammer.
Finland fremheves også gjentatte ganger i et positivt lys.
Süddeutsche Zeitung skriver: "Når det gjelder vaksinering, ser ekspertene med beundring på Finland.
Det skandinaviske landet var det første i verden (...) til å eliminere meslinger (...). I
1996 var Finland fritt for meslinger (...)."
Men det er ikke for ingenting at ordtaket sier det:
"Ikke stol på statistikk som du ikke har forfalsket selv."
Det er mulig at antallet meslingtilfeller ikke har gått drastisk ned på grunn av landsomfattende
vaksinasjonsprogrammer, men av helt andre årsaker.
Kla.TV har derfor sett nærmere på tallene og statistikken for deg.
FAKTORER SOM PÅVIRKER STATISTIKKEN
1. Legers rapporteringsatferd
Hvis en lege står overfor en pasient som er vaksinert mot meslinger, kan han eller hun være mye mer forsiktig og
forsiktig med å sjekke om pasienten faktisk har meslinger - for eksempel ved å utføre en ekstra laboratorietest.
Hos en uvaksinert pasient med meslingesymptomer vil legen derimot stille diagnosen meslinger mye
raskere og sannsynligvis unnlate å ta en laboratorietest.
Så jo flere av pasientene hans er vaksinert, desto sjeldnere vil legen stille diagnosen
"meslinger" - og vente på laboratoriebekreftelse.
Med en høy vaksinasjonsrate vil det da bli færre meslingtilfeller i statistikken.
Dette faktum kan imidlertid bare delvis forklare den påståtte "utryddelsen" av
meslinger i latinamerikanske land eller i Finland.
2. Manipulering av statistikk gjennom ulik registrering av meslingtilfeller
Ettersom meslinger lett kan forveksles med andre hudutslett som røde hunder eller skarlagensfeber, blir det
ofte sjekket i laboratoriet om det faktisk er meslinger.
De fleste mistenkte meslingtilfeller som undersøkes, kan vanligvis ikke bekreftes i laboratoriet.
Ofte blir ikke engang 10 %, noen ganger til og med mindre enn 3 % av meslingtilfellene bekreftet i laboratoriet.
Data fra England viser for eksempel at bare 0,3 % av tilfellene kunne bekreftes i laboratoriet.
Dette store avviket mellom mistenkte tilfeller og laboratoriebekreftede tilfeller
innebærer et stort potensial for manipulasjon.
Avhengig av om alle (mistenkte) meslingtilfeller kommer med i statistikken, eller om bare antallet laboratoriebekreftede
meslingtilfeller, som noen ganger er 10 eller 100 ganger lavere, blir registrert, endrer antallet meslingtilfeller seg enormt.
Noen land registrerer bare laboratoriebekreftede meslingtilfeller, mens i andre land er alle
mistenkte tilfeller inkludert i statistikken.
Dette må man ta hensyn til når man sammenligner ulike land.
Statistikken over meslingtilfeller kan forfalskes ved at man kun registrerer laboratoriebekreftede meslingtilfeller
fra et bestemt tidspunkt, men ikke oppgir dette separat.
Da synker antallet meslingtilfeller plutselig fra det ene året til det neste til en
tiendedel, en hundredel eller til og med en tusendel.
Dette kan da selges inn som en suksess for vaksinasjonen.
Noe slikt kan faktisk observeres.
I mange land var det et plutselig og brått fall i antall meslingtilfeller mellom
1980 og 2010, ofte fra ett år til det neste.
I 2005 ble det for eksempel registrert 6 200 tilfeller av meslinger i Tyrkia. I 2006 var det plutselig bare 34
tilfeller, og ytterligere ett år senere bare 3 tilfeller.
Som det fremgår av det offisielle dokumentet "OECD Health Statistics 2022", ble det i Tyrkia i 2005
besluttet at kun laboratoriebekreftede meslingtilfeller skulle registreres med umiddelbar virkning.
I Finland, som alltid får skryt fordi meslinger har vært undertrykt der takket være vaksinasjoner, var det et
hopp fra 1032 tilfeller i 1989 til bare 3 tilfeller i 1990 .
I 1987 ble det besluttet å kun føre opp laboratoriebekreftede tilfeller i statistikken, og dette ble
tilsynelatende gjennomført konsekvent fra og med 1990.
Siden den gang har bare ensifrede tall blitt registrert i stedet for de tidligere tre- til firesifrede numrene.
På 1990-tallet var det fortsatt et firesifret antall mistenkte tilfeller, men bare de som ble
bekreftet i laboratoriet, ble inkludert i statistikken.
I Storbritannia ble det registrert 4844 meslingtilfeller i statistikken i 1997, men i
1998 var det plutselig bare 74 tilfeller.
På Madagaskar falt antallet meslingtilfeller fra 35 558 i 2004 til bare 2 tilfeller i 2006 .
I Chile ble det registrert 2098 tilfeller i 1991 og bare ett tilfelle året etter.
I Belgia ble det registrert 3869 tilfeller av meslinger i 1997, men ikke et eneste tilfelle året etter.
Det samme kan observeres i land som Cuba , Honduras , Ecuador , Den dominikanske republikk , Canada , Sverige , Norge og USA .
Slike plutselige fall i statistikken kan ikke forklares med den beste vaksinasjonskampanjen.
Selv massevaksinering kan i beste fall føre til en langsommere, kontinuerlig nedgang.
Disse hoppene i dataene kan imidlertid lett forklares med at det fra et visst tidspunkt bare er laboratoriebekreftede
tilfeller som er inkludert i statistikken i de aktuelle landene.
WHO nevner ikke dette. I stedet liker de å trekke frem disse landene som eksempler og bevis på at
vaksinering mot meslinger angivelig har vært en suksess.
Denne nedgangen i antall tilfeller har imidlertid ikke noe som helst med vaksinasjoner å gjøre.
Man går altså ikke av veien for åpenbare forfalskninger for å opprettholde myten om at vaksinasjoner har redusert
antall meslingtilfeller. Dette bevises også av følgende grafikk.
Den er hentet fra Power Point-presentasjonen "Achieving and Sustaining Measles and Rubella Elimination" fra 2011 av
Den panamerikanske helseorganisasjonen (PAHO), en slags underorganisasjon av WHO for de latinamerikanske landene .
Dette er en rapport om programmet for eliminering av meslinger i latinamerikanske land.
Grafikken er ment å illustrere den store vaksinasjonssuksessen med å utrydde meslinger.
Den fete henvisningen under grafikken om at dette meslingelimineringsprogrammet angivelig har forhindret 3,2
millioner meslingtilfeller og 16 000 meslingdødsfall og spart 208 millioner amerikanske dollar i
behandlingskostnader, bør heller ikke utelates.
I den forrige versjonen av rapporten fra 2010 ble den samme grafen vist, men Y-aksen var også merket "Bekreftede tilfeller".
Men det var også to små, opphøyde stjerner, med merknaden nederst til venstre:
"Før 1995, rapporterte tilfeller" - dvs. "tilfeller rapportert før 1995".
I klartekst: Før 1995 viser grafen de rapporterte (mistenkte) tilfellene av meslinger, fra
og med 1995 bare de "bekreftede" tilfellene.
Det er selvfølgelig plutselig langt færre tilfeller.
Fotnoten, som henviste til endringen i registreringen fra 1995, ble rett og slett utelatt i den nyere versjonen.
Wolfram Klingele, som avdekket dette, kaller med rette denne fullstendig forfalskede grafikken for en
"skamløs fordreining", som dessverre ikke er et enkeltstående tilfelle i denne sammenhengen.
De påståtte suksessene med meslingvaksinasjon som gjentatte ganger siteres, er derfor i seg selv myter og
desinformasjon, da de er basert på manipulering av statistikk, villedende informasjon og skamløse forfalskninger.
Likevel blir WHO, helsemyndigheter og massemedier aldri lei av å hevde at Tyskland setter det globale målet om å utrydde meslinger
i fare på grunn av påstått vaksinasjonstretthet, ettersom det er betydelig flere meslingtilfeller i Tyskland sammenlignet med
industrialiserte land som Finland eller latinamerikanske land.
Det som imidlertid ikke nevnes, er at i motsetning til i Finland og Latin-Amerika, er tilfeller uten
laboratoriebekreftelse også inkludert i statistikken i Tyskland.
Myte 2: Den orale vaksinen har utryddet polio
Laboratoriebekreftelse er ikke det eneste området som kan lures.
En sykdom kan også forsvinne nesten helt fra ett år til det neste ved å endre definisjonen av sykdommen.
Polio er et utmerket praktisk eksempel på slik statistisk svindel:
BMG og RKI uttaler: "Ingen i Tyskland har blitt smittet med polio på over 25 år.
Vaksinasjon, som ble innført på begynnelsen av 1960-tallet, spilte en nøkkelrolle i utryddelsen av polio. (...)
I 1962 ble den levende poliomyelittvaksinen introdusert på bred front, og vaksinen ble gitt
som en oral vaksine ved hjelp av et sukkerstykke.
"Vaksinasjon er søtt, polio er grusomt", var mottoet.
Siden da har polio vært på tilbakegang her i landet."
"Mens nesten 4700 barn fikk polio i Forbundsrepublikken Tyskland i 1961, var det i 1965 færre enn 50 barn.
Siden 1990 har det ikke forekommet flere sykdommer forårsaket av vilt poliovirus i Tyskland."
Hvis du ser nærmere etter, får du følgende bilde:
Før poliovaksinen ble innført, ble tilfeller der lammelsessymptomene bare oppsto én dag, registrert som polio.
Etter at vaksinasjonen ble innført, ble diagnosekriteriene endret, slik at bare de tilfellene som hadde symptomer på
lammelser over en periode på 60 dager, ble regnet som polio.
Samtidig ble de mildere tilfellene, som tidligere ble registrert som polio og som tidligere utgjorde majoriteten av
poliotilfellene, nå registrert under ulike andre sykdommer, som for eksempel "akutt slapp lammelse (AFP)".
Polio er altså ikke utryddet, det er bare oppfunnet ulike navn på polio, slik at det nesten ikke
finnes noen "ekte" poliotilfeller i statistikken.
Disse endringene i sykdomsdefinisjonene alene førte til et kraftig fall i antall poliotilfeller på
papiret så å si over natten - noe som selvsagt ikke hadde noe som helst med vaksinering å gjøre.
Det har imidlertid vist seg at den orale vaksinasjonen i seg selv gjentatte ganger har
forårsaket tilfeller av polio, inkludert dødsfall.
I tillegg fikk millioner av mennesker verden over poliovaksiner som var forurenset med det kreftfremkallende apeviruset SV40.
Polio er ikke et isolert tilfelle. Det finnes også andre sykdommer som plutselig fikk et
annet navn og dermed forsvant fra statistikken.
Et ganske ferskt eksempel er influensa.
Det ble nesten ikke registrert flere tilfeller av influensa i 2020-2022.
På den tiden ble alle med forkjølelsessymptomer testet for koronavirus.
Hvis testen var positiv, ble søket etter influensavirus avsluttet, og tilfellet ble registrert som "koronavirus-positivt".
Det ble ikke skilt mellom om pasienten var "med" eller "fra" koronaviruset eller om pasienten var død.
Nesten alle influensatilfeller ble derfor bare registrert som covid-tilfeller og forsvant dermed fra influensastatistikken.
Myte 3: Tusenvis av mennesker dør av influensa hvert år
Da koronavirushysteriet flatet ut igjen, kom både influensaen - og reklamen for influensavaksiner - tilbake.
Før influensaen nesten forsvant fra statistikken under "koronaårene", oppga massemediene gjentatte
ganger femsifrede antall influensadødsfall per år.
For eksempel skrev magasinet "Stern" for ti år siden:
"Mellom 5 000 og 10 000 mennesker dør av det hvert år.
Vinteren 2014/2015 talte Robert Koch-instituttet til og med 21 300 influensadødsfall i Tyskland. (...)
Det at så mange mennesker dør av influensa, burde ikke være tilfelle.
Fordi det finnes en vaksine mot influensavirus."
Robert Koch-instituttet (RKI) oppgir tilsvarende høye tall.
Disse tallene brukes ofte til å skape frykt for å markedsføre influensavaksinen som en løsning.
Det føderale statistikkbyrået oppgir derimot bare 79 influensadødsfall i 2014 og 700 i 2015, dvs. ikke
femsifrede tall, men bare to- til tresifrede tall.
Hvis du legger disse to tallene sammen, får du 779 influensadødsfall for vinteren 2014/15, men ikke 21 300.
Mellom 1998 og 2016 registrerte det føderale statistikkbyrået bare noen få hundre influensadødsfall per
år, i noen tilfeller bare 70 til 80 dødsfall per år.
Hvordan kan forskjellen mellom de påståtte 10 000 til 20 000 influensadødsfallene per år og det
faktiske antallet registrerte influensadødsfall forklares?
Hvorfor er tallene fra RKI, som gjengis i massemedia, så mye høyere enn tallene fra det føderale statistikkbyrået?
Wolfram Klingele, spesialist på temaet "Infeksjonssykdommer og vaksinasjon", mistenker at dette skyldes definisjonen av
sykdommen "influensa" og kategoriseringen av den - og sammenblandingen av kategoriene
"influensa" og "lungebetennelse" , dvs. lungebetennelse.
Frem til 1997 eksisterte kategorien "Influensadødsfall med lungebetennelse" ved siden av kategorien "Influensadødsfall" i
den føderale helserapporteringen. Wolfram Klingele fant ut:
"Fra 1998 og utover ble imidlertid et lite ord stille og hemmelighetsfullt endret, og du kan allerede produsere fine
overskrifter om hvor mange tusen dødsfall det visstnok er hvert år på grunn av influensa, og oppfordre folk til å vaksinere seg
mot influensavirus hvis mulig, fordi: Siden 1998 kalles det vanligvis ikke lenger 'influensa med
lungebetennelse', men 'influensa og lungebetennelse'!
Ved å erstatte ordet 'med' med koblingen 'og', endrer tallene i denne kategorien seg enormt (...)"
"Så det høye antallet lungebetennelsesdødsfall tilskrives nå indirekte influensadødsfall ved hjelp av ordet "og"!
De 60 dødsfallene av "influensa med lungebetennelse" (...) i 1997 ble til 17 501 dødsfall
av "influensa og lungebetennelse" (...) i 1998!
Dette kan på folkemunne kalles "fingerferdighet".
På samme måte kunne man kategorisere tilsvarende, for eksempel: "Influensa og trafikkdødsfall ..." .
Dette "trikset" ble ikke bare brukt i Tyskland, men også i USA fra 2001 og utover.
I artikkelen "Are US flu death rates more PR than science?" i British Medical Journal i British Medical Journal viser Peter
Doshi hvordan altfor høye tall for influensadødelighet genereres i USA ved å oppsummere
dødsfall som følge av influensa og lungebetennelse.
For å få langt høyere tall for influensatilfeller ble kategoriene influensa og lungebetennelse
blandet i dødelighetsstatistikken i både Tyskland og USA.
Med dette forfalskede tallet på angivelig 15-20 000 influensadødsfall per år blir folk villedet og holdt i frykt
for å øke viljen til å la seg vaksinere mot sesonginfluensa.
Siden influensavaksinasjonen må gjentas hvert år, er dette en lukrativ forretningsmulighet.
Kjære seere! Ofte er det bare en liten bit av manipulasjon:
Ordet "og" i stedet for "med", en manglende stjerne som skulle indikere en endring i registreringen, eller
helsemyndighetenes ubemerkede endring i diagnosekriteriene.
Men disse små detaljene har stor betydning:
De fortsetter å markedsføre og reklamere for vaksinasjoner som det viktigste og mest effektive forebyggende tiltaket.
Mens for eksempel antall dødsfall som følge av influensa ekstrapoleres kunstig, bagatelliseres antallet vaksineskader.
Hvis vaksinasjoner virkelig fungerer så godt som det gjentatte ganger hevdes, ville det ikke være behov for å
vri på tallene, men den positive påvirkningen ville da vises i tallene uten noen manipulering.
Det ville heller ikke være nødvendig å skape frykt for sykdom, slik tilfellet er med for eksempel
influensa, ved å ekstrapolere tallene på kunstig vis.
For hvis kortene ble spilt med åpne kort og effekten av vaksinasjonen virkelig var så god, ville de fleste
vaksinert seg frivillig - ikke av frykt, men av overbevisning.
Hvis du ønsker å øke folks tillit til vaksinasjoner, hvorfor ikke presentere sanne, klare, ikke-manipulerte tall og statistikk?
Eller finnes det ingen bevis for effekt av vaksinasjoner som ikke involverer svindel, manipulasjon eller triksing?
At et slikt bedragersk system kunne overleve i århundrer, var bare mulig fordi det ble holdt i
live av mektig propaganda og nettverk i bakgrunnen.
Du kan finne ut mer om dette i forskningen om Robert Koch og Louis Pasteur på Vetopedia.org og i Kla.TV-programmet om WHO.