Statistični podatki so brezsramno ponarejeni, da bi dokazali domnevno izkoreninjenje ošpic s
cepljenjem v Skandinaviji in Latinski Ameriki.
Vendar pa ostaja vprašanje, kako je bilo mogoče tako manipulirati s statistiko bolezni, da se je kmalu po uvedbi kampanj
cepljenja zdelo, da je bila otroška paraliza izkoreninjena?
S kakšno zvijačo se oglaša cepljenje proti gripi s popolnoma pretiranim številom domnevnih smrtnih primerov zaradi gripe?
Množični mediji, zdravstvene oblasti in drugi uradni organi že desetletja trdijo, da Nemci s svojo skepso do
cepljenja ogrožajo svetovni cilj izkoreninjenja ošpic.
Če želite povečati zaupanje ljudi v cepljenje, zakaj ne predstavite resničnih, jasnih in nezmanipuliranih podatkov?
Vedno znova nas indoktrinirajo s prepričanjem:
"Cepljenje je eden najpomembnejših in najučinkovitejših preventivnih ukrepov v medicini.
Če se doseže visoka stopnja cepljenja, je mogoče posamezne patogene izločiti regionalno
in jih sčasoma izkoreniniti po vsem svetu."
Toda ali je to res? Ali pa je to prepričanje o cepljenju le mit?
Inštitut Paula Ehrlicha na svoji spletni strani opozarja:
"(O cepivih) krožijo številni miti, polresnice in usmerjene dezinformacije (...)."
Kla.TV v tej oddaji razkrije nekaj za lase privlečenih mitov in namernih dezinformacij o cepljenju.
Vendar pa te mite in dezinformacije običajno širijo iste organizacije, ki trdijo, da
se borijo proti dezinformacijam in mitom.
Mit 1: Uspešno izkoreninjenje ošpic s programi cepljenja?
Kla.TV je v oddaji "99-odstotni upad števila smrti zaradi ošpic PRED začetkom cepljenja - statistika smrti razkriva propagandni
trik farmacevtske industrije" že pokazala, da ni šlo za cepljenje, temveč za izboljšanje življenjskega standarda
in s tem povezane boljše prehranske razmere, boljšo higieno itd., kar je povzročilo upad bolezni, kot so ošpice.
Zato se je stopnja umrljivosti za mnoge bolezni, ki so bile prej strah vzbujajoče, še
pred uvedbo cepljenja zmanjšala na skoraj nič.
To morajo priznati tudi najbolj odločni zagovorniki cepljenja.
Vendar pa poudarjajo, da za oceno učinkovitosti cepljenja ni treba upoštevati smrti, temveč
primere bolezni pred in po uvedbi cepljenja.
Celovita imunizacija je privedla do drastičnega zmanjšanja števila primerov ošpic ali celo do
njihovega popolnega izkoreninjenja v številnih državah.
Toda ali je res tako? Na prvi pogled se zdi, da predstavljene številke in statistični
podatki res govorijo v prid uspešnosti cepljenja.
RKI na primer navaja: "Po podatkih SZO se je zaradi cepljenja proti ošpicam med letoma 2000 in 2024 ocenjeno število primerov
ošpic, ki se prenašajo po svetu, zmanjšalo za 71 %, in sicer s približno 38 milijonov na približno 11 milijonov primerov."
Wikipedija trdi: "Cepljenje je v preteklosti močno zmanjšalo število primerov
(ošpic), med letoma 1980 in 2013 za več kot 95 %."
Južna in severna Amerika sta praktično brez ošpic - razlog za to naj bi bili dosledni programi cepljenja.
Tudi Finska je večkrat poudarjena v pozitivni luči.
Süddeutsche Zeitung piše: "Ko gre za cepljenje, strokovnjaki z občudovanjem gledajo na Finsko.
Skandinavska država je bila prva na svetu, ki je odpravila ošpice (...). Leta 1996 je bila Finska prosta ošpic (...)."
Toda pregovor pravi, da ne gre za nič:
"Ne zaupajte statističnim podatkom, ki jih niste sami ponaredili."
Možno je, da se število primerov ošpic ni drastično zmanjšalo zaradi programov cepljenja po
vsej državi, ampak zaradi povsem drugih razlogov.
Kla.TV je zato za vas podrobneje pregledal številke in statistične podatke.
DEJAVNIKI, KI VPLIVAJO NA STATISTIKO
1. poročanje zdravnikov
Če ima zdravnik pred seboj bolnika, ki je bil cepljen proti ošpicam, je lahko veliko bolj previden in
previden pri preverjanju, ali ima bolnik dejansko ošpice - na primer z dodatnim laboratorijskim testom.
Pri necepljenem bolniku s simptomi ošpic pa bo zdravnik veliko hitreje postavil diagnozo ošpic in
verjetno ne bo potreboval laboratorijskega testa.
Čim več pacientov je cepljenih, tem redkeje bo zdravnik postavil diagnozo "ošpice" - in čakal na laboratorijsko potrditev.
Z visoko stopnjo imunizacije bo v statistiki manj primerov ošpic.
Vendar lahko to dejstvo le delno pojasni domnevno "izkoreninjenje" ošpic v državah Latinske Amerike ali na Finskem.
2. manipuliranje s statističnimi podatki z različnim registriranjem primerov ošpic
Ker lahko ošpice zlahka zamenjamo z drugimi kožnimi izpuščaji, kot so rdečke ali škrlatinka, v
laboratoriju pogosto preverimo, ali gre dejansko za ošpice.
Večine pregledanih primerov suma na ošpice običajno ni mogoče potrditi v laboratoriju.
Pogosto laboratorijsko ni potrjenih niti 10 %, včasih celo manj kot 3 % primerov ošpic.
Podatki iz Anglije na primer kažejo, da je bilo včasih mogoče laboratorijsko potrditi le 0,3 % primerov.
Ta velika razlika med sumljivimi primeri in laboratorijsko potrjenimi primeri skriva veliko možnosti za manipulacijo.
Število primerov ošpic se zelo spreminja, odvisno od tega, ali so v statistiki navedeni vsi (sumljivi) primeri ošpic
ali pa je zabeleženo le število laboratorijsko potrjenih primerov ošpic, ki je včasih 10 ali 100-krat manjše.
Nekatere države beležijo le laboratorijsko potrjene primere ošpic, medtem ko so v drugih
državah v statistiko vključeni vsi sumljivi primeri.
To je treba upoštevati pri primerjavi različnih držav.
Statistične podatke o primerih ošpic je mogoče ponarediti tako, da se zabeležijo le laboratorijsko potrjeni primeri
ošpic iz določenega obdobja, vendar se to ne navede posebej.
Nato se število primerov ošpic iz leta v leto nenadoma zmanjša na desetino, stotino ali celo tisočino.
To se potem lahko prodaja kot uspeh cepljenja.
Nekaj takega lahko dejansko opazimo.
V številnih državah se je število primerov ošpic med letoma 1980 in 2010 nenadoma in nenadoma zmanjšalo, pogosto iz leta v leto.
Leta 2005 so na primer v Turčiji zabeležili 6200 primerov ošpic, leta 2006 nenadoma le
34 primerov, leto pozneje pa le še 3 primere.
Kot je razvidno iz uradnega dokumenta "OECD Health Statistics 2022", , je bilo v Turčiji leta 2005 odločeno,
da se bodo s takojšnjo veljavnostjo registrirali le laboratorijsko potrjeni primeri ošpic.
Na Finskem, ki jo vedno hvalijo, ker so tam ošpice zaradi cepljenja zatrli, je prišlo do skoka s
1.032 primerov leta 1989 na le 3 primere leta 1990 .
Leta 1987 so se odločili, da bodo v statistiki navajali le laboratorijsko potrjene primere, kar
se je očitno dosledno izvajalo od leta 1990 dalje.
Od takrat se namesto prejšnjih tri- do štirimestnih številk beležijo le enomestne številke.
V devetdesetih letih je bilo še vedno štirimestno število sumljivih primerov, vendar so bili v statistiko
vključeni le tisti, ki so bili potrjeni v laboratoriju.
V Veliki Britaniji je bilo leta 1997 v statistiki zabeleženih 4.844 primerov ošpic, leta 1998 pa nenadoma le 74 primerov.
Na Madagaskarju se je število primerov ošpic zmanjšalo s 35.558 v letu 2004 na samo 2 primera v letu 2006 .
V Čilu so leta 1991 zabeležili 2.098 primerov, naslednje leto pa le 1 primer.
V Belgiji so leta 1997 zabeležili 3.869 primerov ošpic, naslednje leto pa niti enega.
Enako je mogoče opaziti v državah, kot so Kuba , Honduras , Ekvador , Dominikanska
republika , Kanada , Švedska , Norveška in ZDA .
Takšnih nenadnih padcev v statistiki ni mogoče pojasniti z najboljšo kampanjo cepljenja.
Tudi množično cepljenje bi lahko v najboljšem primeru povzročilo počasnejše, stalno upadanje.
Vendar je te skoke v podatkih mogoče zlahka razložiti z dejstvom, da so od določenega trenutka v zadevnih državah v
statistiko vključeni le laboratorijsko potrjeni primeri.
WHO tega ne omenja. Namesto tega te države rada navaja kot primere in dokaz domnevne uspešnosti cepljenja proti ošpicam.
Vendar pa to zmanjšanje števila primerov nikakor ni povezano s cepljenjem.
Ljudje se ne izogibajo očitnim ponaredkom, da bi ohranili mit, da je cepljenje zmanjšalo število
primerov ošpic. To dokazuje tudi naslednji grafični prikaz.
Izhaja iz predstavitve Power Point "Doseganje in ohranjanje izkoreninjenja ošpic in rdečk", ki jo je leta 2011
pripravila Panameriška zdravstvena organizacija (PAHO), nekakšna podorganizacija SZO za latinskoameriške države .
To je poročilo o programu za odpravo ošpic v državah Latinske Amerike.
Slika ponazarja izjemne uspehe cepljenja pri odpravljanju ošpic.
Prav tako ne smemo spregledati krepke navedbe pod grafom, da naj bi ta program za odpravo ošpic preprečil 3,2 milijona
primerov ošpic in 16 000 smrti zaradi ošpic ter prihranil 208 milijonov ameriških dolarjev pri stroških zdravljenja.
V prejšnji različici poročila iz leta 2010 je bil prikazan enak graf; os Y je bila prav tako označena kot "Potrjeni primeri".
Poleg tega sta bili na levi strani spodaj zapisani dve majhni zvezdici z velelnikom:
"Pred letom 1995, prijavljeni primeri" - tj. "primeri, prijavljeni pred letom 1995".
V preprostem jeziku: pred letom 1995 graf prikazuje prijavljene (sumljive) primere ošpic,
od leta 1995 dalje pa samo "potrjene" primere.
Seveda je teh primerov nenadoma veliko manj.
Opomba pod črto, ki se je nanašala na spremembo registracije iz leta 1995, je bila v novejši različici preprosto izpuščena.
Wolfram Klingele, ki je to razkril, to popolnoma ponarejeno grafiko upravičeno označuje za
"brezsramno zavajanje", ki žal ni osamljen primer na to temo.
Domnevni uspehi cepljenja proti ošpicam, ki se večkrat omenjajo, so torej sami po sebi miti in dezinformacije,
saj temeljijo na prirejanju statističnih podatkov, zavajajočih informacijah in drznih ponaredkih.
Kljub temu se SZO, zdravstveni organi in množični mediji nikoli ne naveličajo trditi, da Nemčija ogroža svetovni cilj
izkoreninjenja ošpic zaradi domnevne utrujenosti od cepljenja, saj je v Nemčiji bistveno več primerov ošpic
v primerjavi z industrializiranimi državami, kot so Finska ali države Latinske Amerike.
Ne omenja pa se, da so v nasprotju s Finsko ali Latinsko Ameriko v Nemčiji v statistiko
vključeni tudi primeri brez laboratorijske potrditve.
Mit 2: Oralno cepivo je izkoreninilo otroško paralizo
Potrditev laboratorija ni edino področje, ki ga je mogoče prevarati.
Bolezen lahko iz leta v leto skoraj popolnoma izgine tudi s spremembo definicije bolezni.
Poliomielitis je odličen praktični primer takšne statistične goljufije:
BMG in RKI navajata: "V Nemčiji se že več kot 25 let nihče ni okužil z otroško paralizo.
Cepljenje, ki je bilo uvedeno v začetku šestdesetih let prejšnjega stoletja, je imelo ključno
vlogo pri izkoreninjenju otroške paralize. (...)
Leta 1962 je bilo splošno uvedeno živo cepivo proti poliomielitisu, ki se je
dajalo kot oralno cepivo s koščkom sladkorja.
"Cepljenje je sladko, otroška paraliza je kruta," je bilo geslo.
Od takrat je število primerov otroške paralize v tej državi upadlo."
"Medtem ko je leta 1961 v Zvezni republiki Nemčiji za otroško paralizo zbolelo skoraj 4.700
otrok, jih je bilo leta 1965 že manj kot 50.
Od leta 1990 se v Nemčiji ni več pojavila nobena bolezen, ki bi jo povzročili divji poliovirusi."
Če pogledate natančneje, boste videli naslednjo sliko:
Pred uvedbo cepljenja proti otroški paralizi so bili primeri, pri katerih so se simptomi paralize
pojavili le en dan, registrirani kot otroška paraliza.
Po uvedbi cepljenja so bila diagnostična merila spremenjena, tako da so se od takrat naprej kot otroška paraliza šteli le
tisti primeri, ki so imeli simptome paralize v obdobju 60 dni.
Hkrati so blažje primere, ki so bili prej evidentirani kot otroška paraliza in so prej predstavljali večino
primerov otroške paralize, zdaj evidentirali pod različnimi drugimi boleznimi, kot je "akutna mlahava paraliza (AFP)".
Torej otroška paraliza ni bila izkoreninjena, le izmišljena so bila drugačna imena za otroško paralizo, tako da v statističnih
podatkih skoraj ni "pravih" primerov otroške paralize.
Samo te spremembe v opredelitvah bolezni so povzročile, da se je število primerov otroške paralize na papirju tako rekoč čez noč
močno zmanjšalo - seveda to ni imelo nobene zveze z imunizacijo.
Vendar je bilo dokazano, da je oralno cepljenje večkrat povzročilo primere otroške paralize, vključno s smrtnimi primeri.
Poleg tega je na milijone ljudi po vsem svetu dobilo cepiva proti otroški paralizi, ki so bila
okužena z opičjim virusom SV40, ki povzroča raka.
Polio ni osamljen primer. Obstajajo tudi druge bolezni, ki so jih nenadoma poimenovali drugače in so tako izginile iz statistike.
Dokaj svež primer je gripa.
V obdobju 2020-2022 ni bilo zabeleženih skoraj nič več primerov gripe.
Takrat so vse, ki so imeli simptome prehlada, testirali na koronavirus.
Če je bil test pozitiven, se je iskanje virusov gripe prekinilo in primer je bil registriran kot "koronavirus pozitiven".
Pri tem ni bilo več razlikovanja, ali je bil bolnik "s" ali "zaradi" koronavirusa ali pa je umrl.
Skoraj vsi primeri gripe so bili zato preprosto zabeleženi kot primeri Covid in so tako izginili iz statistike gripe.
Mit 3: Za gripo vsako leto umre na tisoče ljudi
Ko se je histerija zaradi koronavirusov spet umirila, sta se vrnila gripa in oglaševanje cepljenja proti gripi.
Preden je gripa v "letih korone" skoraj izginila iz statistik, so množični mediji večkrat navajali
petmestno število smrtnih primerov gripe na leto.
Na primer, revija "Stern" je pred desetimi leti napisala:
"Vsako leto zaradi nje umre približno 5.000 do 10.000 ljudi.
Pozimi 2014/2015 je Inštitut Robert Koch v Nemčiji našteval celo 21.300 smrtnih primerov gripe. (...)
Dejstvo, da zaradi gripe umre toliko ljudi, se ne bi smelo zgoditi.
Ker obstaja cepljenje proti virusom gripe."
Inštitut Roberta Kocha (RKI) navaja primerljivo visoke številke.
Te številke se pogosto uporabljajo za vzbujanje strahu, da bi cepljenje proti gripi predstavili kot rešitev.
Nasprotno pa Zvezni statistični urad navaja le 79 smrti zaradi gripe v letu 2014 in 700 smrti v letu 2015, torej ne
petmestne številke, ampak le dvo- do trimestne številke.
Če ta dva podatka seštejemo, dobimo 779 smrtnih primerov gripe v zimi 2014/2015, ne pa 21.300.
Med letoma 1998 in 2016 je Zvezni statistični urad zabeležil le nekaj sto smrti zaradi gripe na
leto, v nekaterih primerih le 70 do 80 smrti na leto.
Kako pojasniti razliko med domnevnimi 10.000 do 20.000 smrtnimi primeri gripe na leto in
dejanskim številom zabeleženih smrtnih primerov gripe?
Zakaj so številke, ki jih navaja RKI in na katere se sklicujejo množični mediji, toliko
višje od številk Zveznega statističnega urada?
Wolfram Klingele, avtor specialist na temo "Infekcijske bolezni in cepljenje", sumi, da je to posledica opredelitve
bolezni "gripa" in njene kategorizacije - ter mešanja kategorij "gripa" in "pljučnica" , tj. pljučnica.
Do leta 1997 je v zveznem zdravstvenem poročanju poleg kategorije "smrt zaradi gripe s pljučnico" obstajala tudi
kategorija "smrt zaradi gripe". Wolfram Klingele je ugotovil:
"Od leta 1998 dalje pa se je majhna beseda tiho in na skrivaj spremenila in že lahko pripravljate lepe naslove o tem, koliko
tisoč smrti naj bi bilo vsako leto zaradi gripe, in pozivate ljudi, naj se cepijo proti virusom gripe, če je le
mogoče, ker: Od leta 1998 se običajno ne imenuje več 'gripa s pljučnico', ampak 'gripa in pljučnica'!
Če besedo "z" nadomestimo s povezavo "in", se število v tej kategoriji zelo spremeni (...)"
"Torej je veliko število smrti zaradi pljučnice zdaj posredno pripisano smrti zaradi gripe z besedo "in"!
60 smrti zaradi "gripe s pljučnico" (...) leta 1997 je leta 1998 postalo 17 501 smrt zaradi "gripe in pljučnice" (...)!
V pogovornem jeziku bi temu lahko rekli "spretnost rok".
Na enak način bi jih lahko ustrezno razvrstili, na primer: "Gripa in smrtne žrtve v prometu ..."
Ta "spretnost roke" ni bila uporabljena samo v Nemčiji, ampak tudi v ZDA od leta 2001 naprej.
V članku: "Ali so stopnje smrtnosti zaradi gripe v ZDA bolj PR kot znanost?" v reviji British Medical Journal Peter Doshi
pokaže, kako previsoke številke o umrljivosti zaradi gripe v ZDA nastajajo s seštevanjem smrti zaradi gripe in pljučnice.
Da bi dobili veliko večje število primerov gripe, so v statistiki umrljivosti v Nemčiji
in ZDA pomešali kategoriji gripe in pljučnice.
S to ponarejeno številko o domnevnih 15 do 20.000 smrtnih primerih zaradi gripe na leto se ljudi zavaja in vzdržuje v strahu, da
bi se povečala pripravljenost za cepljenje proti sezonski gripi.
Ker je treba cepljenje proti gripi ponavljati vsako leto, je to donosna poslovna priložnost.
Dragi gledalci! Pogosto gre le za drobno manipulacijo:
Beseda "in" namesto "z", manjkajoča zvezdica, ki bi morala označevati spremembo registracije, ali neopažena
sprememba diagnostičnih meril s strani zdravstvenih organov.
Vendar so te majhne podrobnosti zelo pomembne:
Še naprej lažno tržijo in oglašujejo cepljenje kot najpomembnejši in najučinkovitejši preventivni ukrep.
Medtem ko se na primer število smrtnih primerov zaradi gripe umetno ekstrapolira, se
število poškodb zaradi cepljenja zmanjšuje.
Če bi cepljenje res delovalo tako dobro, kot se vedno znova trdi, ne bi bilo potrebe po izkrivljanju številk, ampak bi se pozitiven
vpliv pokazal v številkah brez kakršne koli manipulacije.
Prav tako ne bi bilo treba z umetno ekstrapolacijo številk ustvarjati strahu pred boleznijo, kot je to na primer pri gripi.
Kajti če bi bile karte obrnjene in bi bil učinek cepljenja res tako dober, bi se večina ljudi cepila
prostovoljno - ne iz strahu, ampak iz prepričanja.
Če želite povečati zaupanje ljudi v cepljenje, zakaj ne predstavite resničnih, jasnih,
nemanipuliranih številk in statističnih podatkov?
Ali pa ni nobenega dokaza o učinkovitosti cepljenja, ki ne bi vključeval goljufije, manipulacije ali spretnosti rok?
Da je takšen goljufiv sistem lahko preživel stoletja, je bilo mogoče le zato, ker so ga pri
življenju ohranjali močna propaganda in mreže v ozadju.
Več o tem si lahko preberete v raziskavah o Robertu Kochu in Louisu Pasteurju na Vetopedia.org ter v oddaji Kla.TV o WHO.