Д-р Брайън Хукер е научен директор на „Children’s Health Defense“.
„Children’s Health Defense“ е организация с нестопанска цел от САЩ.
Нейната мисия е да защитава здравето на децата по целия свят, да разкрива причините за уврежданията на здравето
при децата и да привлича отговорните лица към отговорност.
На 29 април 2026 г. Брайън Хукер изнесе лекция в Швейцария, модерирана от водещия на AUF1 Томас Еглински.
Преди 28 години, подтикнат от личен опит, Брайън Хукер започна да се занимава с темата за
ваксинирането във връзка с хроничните заболявания при децата.
Още тогава той е установил, че броят на децата с хронични заболявания по света е нараснал значително.
Днес едно от всеки пет деца в Съединените щати страда от разстройство на развитието.
Проведените от него научни изследвания, в които той сравнява ваксинирани и неваксинирани деца по отношение на хроничните
заболявания, както и подобни изследвания на негови колеги, биват категорично отхвърляни за
публикуване от медицинските специализирани списания.
По този начин възниква въпросът:
Защо именно тези мащабни проучвания за ваксините се потискат категорично от високопрофесионални авторитети в
своята област, а драматичните взаимовръзки се премълчават?
На кого му е изгодно широката лекарска общност и световното население да не научат нищо за това?
Научете повече за научната работа на Брайън Хукер и шокиращите резултати от неговите научни изследвания по време на лекцията.
Е, да започнем. Аз съм научният ръководител на „Children's Health Defense“.
Започнах да работя за Робърт Ф. Кенеди-младши около 2015 г.
И накрая през 2021 г. беше нает директно от Children's Health Defense.
Имам дете, което е претърпяло увреждане вследствие на ваксинация.
Когато синът ми беше на 15 месеца, му бяха поставени три ваксини, докато имаше активно възпаление на ухото.
Вследствие на това той много, много бързо разви неврологични нарушения в развитието.
При него беше поставена диагноза „аутизъм“.
Така че преди 28 години установих, че броят на болните деца в Съединените щати, а
всъщност и в целия свят, е нараснал значително.
Днес едно от шест деца – а понастоящем вече едно от пет деца – в Съединените щати страда от разстройство на развитието.
Най-малко едно от 31 деца страда от аутизъм или има диагноза „аутизъм“.
В моя роден щат Калифорния това е едно от 19 деца.
В Лос Анджелис, в окръг Лос Анджелис, това вече е всеки десети момче.
А ако сте гледали филма „Vaxxed“, знаете, че – както можеше да се очаква – това засяга
трима от всеки десет афроамерикански момчета.
По този начин при 30 % от афроамериканските момчета в окръг Лос Анджелис се поставя
диагноза „разстройство от аутистичния спектър“.
Всички тези показатели са се повишили от края на 80-те и началото на 90-те години на миналия век.
Знаем също, че лекарите от общопрактикуващата медицина, фармацевтичните представители и правителствените
представители много често ни казват, че уврежданията от ваксини са редки, че се случват само при един на един милион.
Само един на един милион души има реакция към ваксината. Но това не е вярно.
Знаем, че CDC е възложило провеждането на проучване през 2010 г.
В това проучване те анализираха 1,4 милиона ваксинации, извършени в рамките на три години.
От тях 35 000 бяха потенциално сериозни нежелани реакции.
За мен това не е един на един милион, а 35 000 на един милион, което е съвсем различна цифра. Или това е около 2,6 %.
А ако се има предвид и фактът, че хората получават повече от една ваксина – тъй като тази първоначална цифра се отнасяше
именно за една-единствена ваксина – вероятността от увреждане вследствие на ваксинацията се увеличава до 10 %.
Така че това е потенциално сериозно.
Центърът за контрол и превенция на заболяванията (CDC) повече или по-малко отказа да продължи
да финансира проучването и то не беше удължено.
Това би задействало автоматично нашата система за докладване на нежелани реакции.
Но вместо да погледнат към бъдещето и наистина да разберат вредите от ваксините, те се отказаха от това.
Какво се случва, когато сравняваме ваксинирани и неваксинирани деца?
Вече знаем, че CDC просто не е искал да разполага с тази информация.
Те прекъснаха всякакъв контакт с тези изследователи. Не отговаряха нито на имейлите им, нито на телефонните им обаждания.
Но през 2017 г. започнах да проучвам резултатите при ваксинирани и неваксинирани деца.
Ако едно дете получи дори и само една ваксина, то се счита за ваксинирано. Ако едно дете не
получи никакви ваксини, то се счита за неваксинирано.
Така в следващите слайдове правим разграничение между ваксинирани и неваксинирани деца.
Следователно не става въпрос непременно за напълно ваксинирани деца, а фактът, че са получили една
или повече ваксини, вече ги прави ваксинирани деца.
Ако погледнем това тук: това е проучване, проведено през 2017 г. от един добър мой колега, Антъни Моусън.
Червените ленти представляват ваксинираните деца. Сините ленти представляват неваксинираните деца.
И както можете да видите, алергичният ринит, т.е. алергиите на носа, се среща 30 пъти по-често в групата на ваксинираните.
И като цяло ставаше въпрос за деца, които бяха частично ваксинирани.
В тази извадка това случайно бяха деца, които се обучаваха у дома.
Ако разгледаме останалите заболявания, които сме проучили, като цяло става дума за автоимунни заболявания или
нарушения в развитието, които се срещаха между 3,9 и около 5 пъти по-често при ваксинираните деца.
Окуражава ме да виждам, че все повече хора идват.
Колкото повече хора има в това малко помещение, толкова по-горещо става, но семействата, които се потят заедно, остават заедно.
В същото проучване изследователите са анализирали реалните случаи на инфекции при ваксинирани деца в сравнение с неваксинираните.
И те установиха, че случаите на пневмония са били около 5 пъти по-чести.
Ставаше въпрос за пневмонии, които обикновено изискваха хоспитализация.
Освен това около 20 % от всички ваксинирани деца страдаха от хронични ушни възпаления, докато при
неваксинираните деца този дял беше по-малко от 6 %.
Знаем, че не всички бебета се раждат еднакви. Добре, някои бебета се раждат в по-лошо здравословно състояние от други.
В този случай изследователите проучиха случаите на преждевременно раждане. Ставаше въпрос,
следователно, за преждевременно родени бебета.
И те сравниха ваксинираните с неваксинираните деца.
Така че, ако са били ваксинирани и родени преждевременно, рискът им да развият неврологично разстройство на развитието – т.е.
аутизъм, тикове, СДВХ, разстройство от аутистичния спектър или синдром на Аспергер – е 14,5 пъти
по-висок, отколкото при родените в срок и неваксинирани деца.
В същата група от хора вероятността за поставяне на тази диагноза при родените в срок и ваксинираните деца
беше 2,7 пъти по-висока, отколкото при неваксинираните.
Добре, за да можем да публикуваме този вид изследвания в утвърдената научна или медицинска
специализирана литература, се нуждаем от контакти.
Това е много, много труден процес. Наричаме го „контактен спорт“.
Тази научна статия беше приета за първи път за публикуване в списанието „Frontiers in Public Health“.
Веднага след като статията беше приета и беше публикувано само резюмето ѝ, тя предизвика голям отзвук.
Само през първия уикенд, в който тази работа беше публикувана на уебсайта на списанието, резюмето беше изтеглено 80 000 пъти.
В крайна сметка, статията беше премахната от „Frontiers in Pediatrics“ в понеделник следобед, след уикенда.
Те казаха: „Не сме оттеглили статията. Все още не бяхме приключили с рецензирането.“
Да, така е. Все още не бяхме приключили с проверката. И го проверихме още веднъж.
„И този път решихме да отхвърлим статията.“
За щастие тази статия беше публикувана отново.
Статията беше публикувана в едно по-независимо специализирано списание.
Но целият процес приключи с това, че първият автор, Антъни Моусън, беше отстранен от университета си по това време.
Поне проучването беше публикувано.
През 2020 г. се срещнах с медицинския журналист Нийл Милър, а ние бяхме започнали това проучване още в началото на 2018 г.
Ние проучихме деца, които са били ваксинирани през първата си година от живота, в сравнение с деца, които не
са били ваксинирани през първата си година от живота.
Така че към този момент разглеждахме само ваксинациите на кърмачета, което възлиза на около
24 ваксинации – разликата между двете групи.
Но както и в проучването на Маусън, повечето от ваксинираните ни деца не бяха напълно ваксинирани.
Средно те са получили между 8 и 9 ваксинации през първата година от живота си.
Ако се разгледа само първата година от живота, през която ваксинирането е особено интензивно – с до 6 или 7 ваксини
наведнъж – забавянията в развитието са били два пъти по-чести, а астмата се е срещала 4,5 пъти по-често
във ваксинираната група, отколкото в неваксинираната.
Имайте предвид, че тези червени ленти представляват само частично ваксинираните деца.
Във ваксинираната група случаите на ушни възпаления също бяха два пъти по-чести, отколкото във ваксинираната група.
И когато започнахме да се занимаваме с стомашно-чревни заболявания, забелязахме нещо,
което много приличаше на забавяне в развитието.
Това ми се стори много интересно:
При ваксинираните деца честотата на стомашно-чревните заболявания беше 2,5 пъти по-висока, отколкото при неваксинираните деца.
Беше наистина трудно да публикувам тази научна статия.
Добре, така че изпратихме тази статия до пет различни авторитетни медицински списания с рецензиране.
Човек би си помислил, че поне едно от списанията би ги разгледало, а не просто би ги отхвърлило без изключение.
Но, което е показателно, те отхвърлиха работата в рамките на 24 часа след подаването ѝ.
Всъщност един рецензент написа: „Брайън Хукер е противник на ваксините, точка, отхвърлям тази научна статия.“
Така че това беше атака срещу мен, а не срещу работата.
В крайна сметка намерихме списанието „SAGE Open Medicine“.
И обикновено научните списания рецензират дадена статия веднъж, след което я приемат или отхвърлят.
Добре, в този случай имаше четирима различни рецензенти, които три пъти поотделно прегледаха статията в
рамките на 11 месеца и всеки път даваха коментари.
Така че създаването на тази статия отне повече време, отколкото една бременност.
В крайна сметка статията беше приета от SAGE и публикувана през май 2020 г., точно навреме за пандемията.
И е бил отворен или изтеглен около 300 000 пъти. Това е много, много популярна статия.
Приблизително на всеки пет до шест месеца получавам имейл от списанието, в който някой се
оплаква от статията и изисква тя да бъде премахната.
Дори и сега, шест години по-късно, те все още не ни пускат.
Това беше важен етап, тъй като не става дума само за важна статия в важно списание, а и за това, че списанието беше индексирано в
Националната медицинска библиотека на Националния институт по здравеопазване на САЩ – привържениците на
ваксините, учените, ръководителите, лекарите, когото и да било, постоянно се опитват да го премахнат.
Не се обезкуражихме и започнахме ново проучване, което беше публикувано през 2021 г.
Увеличихме нашата кохорта – тоест групата на изследваните деца – до двойния размер на първоначалното проучване.
Сега ще сравним напълно ваксинираните пациенти, които са спазили ваксинационния график, с напълно неваксинираните пациенти, и
когато направим това, червените ни ленти ще станат по-големи.
Така че се разглеждат алергиите, стомашно-чревните заболявания, астмата, аутизмът, СДВХ и хроничните ушни възпаления.
Ето някои от тези разлики: Хроничните ушни възпаления са почти 28 пъти по-чести в групата на ваксинираните, т.е. в групата на
напълно ваксинираните, отколкото в групата на неваксинираните.
СДВХ: Едно от десет деца в Съединените щати е с диагноза СДВХ, като честотата е 20 пъти по-висока в групата
на ваксинираните, отколкото в тази на неваксинираните.
Получихме и някои интересни заключения относно аутизма.
Когато разгледахме децата – независимо дали са били кърмени или не, и дали са били ваксинирани
или не – забелязахме нещо много, много интересно.
Най-малък риск се наблюдаваше при неваксинираните деца.
Това важеше за всички ваксинации, независимо дали са били поставени преди или след навършването на една година.
Така че те изобщо не са били ваксинирани.
Ако са били кърмени, рискът за тях е бил най-нисък.
При неваксинираните деца, които обаче са били хранени с биберон или с бебешка храна, вероятността да им бъде
поставена диагноза „аутизъм“ е била 2,5 пъти по-висока.
Ако са били ваксинирани и кърмени – т.е. точно обратното – вероятността да им бъде поставена
диагноза „аутизъм“ е била 6,7 пъти по-висока.
И накрая, най-лоши резултати – с 12,5 пъти по-висок риск – отбелязаха ваксинираните.
Това са напълно ваксинирани деца, които не са били кърмени.
И ние определихме понятието „кърмено“: за да се счита едно дете за кърмено, то трябва да е получавало
редовно майчино мляко в продължение на най-малко шест месеца. Преди да навърши две години.
Разбира се, знам, че понякога децата се раждат в трудни обстоятелства.
Разбирам това, що се отнася до възможността за последователно кърмене.
Освен това искаме да вземем предвид сравнението между ваксинирани и неваксинирани деца, както и начина на
раждане – дали е било нормално раждане или цезарово сечение.
И тук ми е ясно, че има определени извънредни ситуации, в които това е много, много трудно.
За едно семейство решението да се избере раждане чрез цезарово сечение е много трудно.
Най-важното за здравето е да имаш здраво, живо дете.
Напълно го разбирам.
Но най-малък риск отново съществува при неваксинираните деца, родени по нормален път.
При цезарово сечение вероятността за поставяне на диагноза „аутизъм“ е 4,6 пъти по-висока.
И това е хигиенната хипотеза.
При вагиналното раждане се осъществява масивно заселване с жизненоважни микроби.
При цезарово сечение те не се възстановяват.
Така че се оказа, че това е много, много важно.
При цезарово сечение има алтернативи за заселване на нероденото дете.
В обратната ситуация, когато детето се ваксинира при нормално раждане, рискът се оказа 9,2 пъти по-висок.
И най-лошото – един от най-тежките резултати, които видяхме в проучването, както при сина ми: ваксиниран и
роден чрез цезарово сечение, с 18,7 пъти по-висок риск.
Тази специализирана статия беше публикувана през 2021 г. в списанието „Journal of Translational Science“.
Бих искал да се спра на няколко други публикации, преди да се върна към собственото си изследване.
Това са резултатите от проучване, проведено от Джеймс Лайонс-Вайлер и д-р Пол Томас.
Тя беше публикувана през 2020 г.
И се вижда нещо много, много подобно.
Те проучиха действителните посещения при лекар.
Колко посещения при лекар са имали тези деца в кабинета на д-р Томас, когато са били ваксинирани (в
червено), в сравнение с неваксинираните (в синьо)?
И бяха ли диагностицирани тези конкретни заболявания по време на тези посещения при лекар?
И отново видяхме нещо много, много подобно.
Но забелязвате, че липсва аутизмът.
И наистина, тъй като тези червени ленти обикновено представляваха частично ваксинирани деца, в кабинета на д-р Томас нямаше
достатъчно деца с аутизъм, за да се съставят статистически данни.
Честотата на аутизма в неговата практика беше около 1 на 250.
Публикуването на това изследване е опасно. Това е много, много трудно.
В този конкретен случай научната статия беше публикувана през 2020 г. в едно много авторитетно научно списание – „International
Journal of Environmental Research and Public Health“.
Почти веднага след като научната статия беше отпечатана и публикувана, на д-р Пол Томас беше
отнето правото да упражнява лекарска професия.
Това беше незабавно отстраняване от длъжност – той вече не можеше да упражнява лекарска професия в щата Орегон.
След това в списанието постъпи само една анонимна жалба.
Статията беше премахната през 2021 г.
Бях един от първоначалните рецензенти на дисертацията.
От вестника ми се обадиха и казаха: „О, обмисляхме да премахнем статията.“
Опасяваме се, че той произхожда от практиката на един-единствен лекар.
„И ние смятаме, че неваксинираните деца се различават твърде много от ваксинираните, за да може да се проведе валидно проучване.“
И те слагат тези деца, тези възрастни, хората, които поставят под съмнение безопасността и
ефективността на ваксините, в една и съща категория.
Те казват: „Ти си различен, ти си странен, ходиш по-рядко на лекар, оставаш си вкъщи, дори когато имаш кръвоизлив в мозъка.“
Те изказват такива абсурдни твърдения, за да дискредитират този вид проучвания.
Именно това направиха.
И така, от списанието ми се обадиха и аз казах: „Здравейте.“
Знаете ли, аз проверих това проучване.
„Заставам зад своето мнение и случайно знам, че пациентите на д-р Томас са много, много доволни от него.“
Ставаше въпрос за различия в поведението, свързано със здравето, което означава, че неваксинираните
деца не ходят на лекар, а това определено не беше така.
Лицензът на д-р Томас беше възстановен при много строги условия.
Не му беше позволено да говори за ваксините.
Отнеха му правата, гарантирани от Първата поправка към Конституцията.
Той имаше право да лекува само определени пациенти и не можеше да участва в важни решения.
Той е завел федерален иск срещу Лекарската колегия на Орегон.
Пожелавам му много успехи в това.
Тогава бях много, много горд от това, че д-р Лайонс-Вайлер, изследователят и първият
автор на тази публикация, отвърна на удара.
Всъщност той, заедно с друг лекар, проведе анализ на същите данни и показа, че родителите, които получиха формуляр
за съгласие и ясни отговори от своя педиатър, д-р Томас, наистина с удоволствие посещаваха лекар.
Представете си следното: получавате ясни отговори, затова отивате отново там.
И така, те разделиха практиката на три групи: висока, средна и ниска степен на ползване на здравни услуги.
Когато ползват често медицински услуги, те често ходят на лекар. Когато ползват по-рядко
медицински услуги, те не ходят толкова често на лекар.
И освен това има и групата, която се намира между тях.
Така че ваксинираната група е синята линия, съответно синята крива.
А групата на неваксинираните е жълтата линия.
Извинявам се за лошата четливост на слайда.
И те установиха, че неваксинираните деца посещаваха лекаря си значително по-често, независимо дали
ползваха здравни услуги в голяма или средна степен.
И при най-ниското ползване на здравни услуги ситуацията беше същата.
С други думи: децата, които не са ваксинирани, не ходят по-рядко на лекар, когато посещават своя лекар и получават ясни отговори.
Искат да заведат бебето си на преглед. Доверяват се на лекаря си. Имат добри отношения с него.
И затова ходят поне толкова често, колкото обикновено.
Сега бих искал да се спра на едно проучване, публикувано през 2022 г. от „Център за контрол на заболяванията“.
Действително е установена връзка между алуминиевата сол-адювант, съдържаща се във ваксините, и хроничната астма.
Бяха проучени ваксинациите, направени преди навършването на 24 месеца, а след това и случаите на астма,
диагностицирани в периода между 24 месеца и пет години.
При това се установи, че ако детето е имало екзема – екземата е признак за автоимунно заболяване.
Така че, ако детето е страдало от екзема и е получило максималната възможна доза алуминий във
ваксините, рискът от астма е бил с 63 процента по-висок.
Това се нарича астма в ранна детска възраст или детска астма.
Диагнозата се поставя много, много рано, а не в определен период от време.
Това е още един признак за автоимунно заболяване.
Ако са страдали от екзема, рискът за тях е бил по-висок, особено ако са получили най-високата доза от ваксината.
Но CDC никога няма да включи контролна група с нулева експозиция, така че се оказва, че синьо-сивата лента тук
показва високо съдържание на алуминий, а оранжевата лента съдържа само малко по-малко алуминий.
Това е измама, така се нарича измама; те трябваше да включат контролна група с нулева експозиция; там щяхме
да видим много по-ясно изразена разлика, ако наистина бяха провели контролирано проучване.
Ако бяха проучили деца без екзема, те пак щяха да имат по-висок риск от астма.
Ако имате дете, което проявява симптоми, подобни на екзема – състояние, което очевидно е автоимунно –, е разумно
да се откажете от имунизационния план или да го отложите.
Тези деца са били ваксинирани преди навършването на 24 месеца, а резултатите сочат по-висока честота на астма.
Ако разгледаме това проучване по-подробно: първите две години от живота – това беше огромна отстъпка – CDC никога не
застава на страната на онези, които твърдят, че ваксините причиняват нещо друго освен щастие и радост.
Те обаче признаха, че случаите на упорита астма са три диагнози за тежка астма при деца на възраст между две и пет години.
Значи все пак го признахте.
Странно, но именно д-р Франк ДиСтефано – той е интересен изследовател – помогна за прикриването на връзката между ваксините
и аутизма, което доведе до създаването на филма „Vaxxed“.
Той също така е участвал в прикриването на случая с ветераните от Виетнам и химикала „Агент Ориндж“.
Така че той имаше минало, в което може би не беше бил съвсем точен по отношение на истината, но
публикува работата си и след това се пенсионира.
Така че това бяха последните му думи.
Добре, готови ли сте за още стълбовидни диаграми?
Сега ще кажа нещата направо – ето суровите факти, истинските, шокиращи данни от
проучванията, сравняващи ваксинираните и неваксинираните.
Искам да посоча един много, много ярък контраст, и го правя с добра причина.
Искам хората наистина да разберат, че този вид анализ – анализът, който се извършва единствено от независими изследователи – не
произхожда от държавно финансирани университети, нито пък директно от CDC или от „Националните институти по здравеопазване“.
Това са независими учени и това е резултатът от тяхната работа.
А ако публикуваме това, нямаме какво да спечелим, напротив – рискуваме да загубим прехраната си, да бъдем
обвинени, да ни отнемат лекарските лицензи и така нататък.
По много начини за мен не е приятно да посочвам мащаба на щетите, като при това рискувам
прехраната си и благосъстоянието на семейството си.
Но ако разгледаме проучването на д-р Моусън, който отново е използвал базата данни на „Флорида Медикейд“:
Става въпрос за аутизъм, хиперкинетичен синдром, СДВХ, епилепсия, пристъпи, нарушения в ученето, енцефалопатия, спазми и поне едно
от четирите посочени неврологични разстройства на развитието.
Следователно рискът варира от над 2 %, през над 2,5 % до почти 7 % за нарушения в ученето.
Освен това той е проучвал едновременно и случаите на преждевременно раждане, като всички тези рискове се увеличават –
при преждевременното раждане наблюдаваме по-висок процент.
Вследствие на това ние от „Children’s Health Defense“ засилихме усилията си.
Ние работим директно с чудесни лекари, които желаят да останат анонимни и които лекуват в своите
кабинети както ваксинирани, така и неваксинирани деца.
Според последната преброяване разполагаме с данни от десет различни лекари, от които сме използвали анонимизирани данни –
всички те са изключително сигурни лекарски кабинети, съхраняваме данните изключително сигурно и никога не
разкриваме нищо, което би могло да идентифицира пациентите.
И видяхме как този брой е нараснал до над – това вече е остаряла информация –; в момента имаме над 100 000 пациенти.
Всъщност изобщо не би трябвало да правим това, тъй като CDC разполага със собствена база
данни, която обхваща не 100 000, а три милиона деца.
Но те не разкриват тези данни, дори не ги предоставят – и ми е неприятно да го кажа – дори не ги предоставят
на министър Кенеди, а постоянно се опитват да ги скрият.
На различни места и въпреки различни правни пречки, но в тази група имаме 4 000 напълно неваксинирани
пациенти, които наблюдаваме от раждането им в продължение на минимум четири години.
По-големите деца в тази група са на възраст между 13 и 15 години.
Най-малката възраст е четири години, защото искаме да имаме диагнози за забавяне в
развитието, аутизъм, тикове и какво ли още не.
Останалите деца от групата са предимно частично ваксинирани.
Това беше основата на предишните ми публикации, но разширихме групата и ще продължим да я разширяваме.
Е, просто за да ви покажа: това е съвсем актуално, тази работа току-що се публикува.
Разгледахме неврологичните нарушения в развитието, разгледахме автоимунните заболявания, а сега ще разгледаме инфекциите.
Защото ваксините имат за цел да ви поддържат здрави и да предотвратяват инфекции.
Но в тази кохорта забелязахме, че тези повтарящи се инфекции са били определени като най-малко три различни
диагнози – в рамките на 12-месечен период – през който детето е било регистрирано в тази педиатрична практика:
Възпаления на ушите, заболявания на дихателните пътища, стрептококови инфекции –
всичко това се срещаше много, много по-често.
И когато разгледахме броя на поставените ваксини – като включихме и неваксинираните деца – а именно: през първата година от
живота – от една до три ваксини; през първата година – от четири до шест; от шест до девет и след това десет или повече.
И това, което се вижда, е, че като цяло и в почти всеки отделен случай неваксинираните се чувстват много по-добре.
Така че това просто са по-здрави деца.
При десет или повече ваксинации срещу респираторни заболявания се наблюдава по-ниска стойност, и аз бих го приписал
именно на факта, че това се случва, когато ваксинираш здраво дете и просто продължаваш да го ваксинираш.
Ние наричаме това „ефектът на здравословно ваксинирания“.
И това е типичната информация, която виждаме.
Ние не подценяваме тази информация.
И бих искал също така да изразя готовността си:
Ако ваксините се окажат по-ефективни, ако ваксините дадат по-добри резултати, искаме да им дадем пълното си доверие.
Наш дълг е единствено да се погрижим да бъдем напълно справедливи и да представяме в публикациите си само истината.
Като цяло разликата е много, много ясна, когато сравняваме ваксинираните и неваксинираните деца.
Ваксинираните деца страдат по някакъв начин.
Не знаем за какво конкретно заболяване може да става дума.
Но знаем също, че разполагаме с технологиите и инструментите, необходими за предвиждане на тези
специфични увреждания, причинени от ваксините.
Ще пропусна няколко слайда, за да премина направо към заключението.
Те следователно показват по-малко случаи на забавяне в развитието и неврологични диагнози.
Те по-рядко страдат от астма, ушни възпаления, автоимунни заболявания и алергии, инфекции на дихателните пътища,
както и стрептококови инфекции, и като цяло са по-здрави.
Така че това е напълно ясно.
Тук не се опитваме да заблудим никого и се позоваваме на 11 независими проучвания,
които показват много, много сходни резултати.
Показах ви резултатите на Антъни Моусън от „Children’s Health Defense“, както и на Джеймс Лайонс-Уайлър и Пол Томас.
Това са само три от изследователските групи, които провеждат този вид проучвания, и ние наблюдаваме повсеместно този вид ефект, а
както знаете, това очевидно е много личен въпрос за мен, и това е много личен въпрос за много хора, които работят
за „Children’s Health Defense“ и подкрепят организацията.
Но ще го повторя още веднъж: не става въпрос да налагаме на хората какво да правят.
Искаме да информираме хората и да се уверим, че разполагат с необходимите средства, за да вземат обосновано решение относно
всякаква интервенция, особено по отношение на интервенциите в ранното детство и през тези
много, много чувствителни етапи от развитието.
Много благодаря.
Д-р Брайън Хукер, „Children’s Health Defense“