Dr. Brian Hooker er videnskabelig leder af Children’s Health Defense.
Children’s Health Defense er en almennyttig organisation i USA.
Deres mission er at beskytte børns sundhed på verdensplan, afdække årsagerne til sundhedsskader
hos børn og stille de ansvarlige til regnskab.
Brian Hooker holdt den 29. april 2026 et foredrag i Schweiz, hvor AUF1-værten Thomas Eglinski var moderator.
På baggrund af en personlig oplevelse begyndte Brian Hooker for 28 år siden at sætte sig ind i emnet
vaccination i forbindelse med kroniske sygdomme hos børn.
Han konstaterede allerede dengang, at antallet af kronisk syge børn på verdensplan var steget markant.
I dag har ét ud af fem børn i USA en udviklingsforstyrrelse.
De videnskabelige undersøgelser, han har gennemført, hvor han sammenligner vaccinerede og uvaccinerede børn med hensyn til
kroniske sygdomme, samt lignende undersøgelser foretaget af hans kolleger, afvises generelt af
medicinske fagblade med henblik på offentliggørelse.
Dermed opstår spørgsmålet:
Hvorfor bliver netop disse omfattende vaccinationsundersøgelser kategorisk undertrykt af højtprofessionelle autoriteter inden
for deres felt, og hvorfor forties de dramatiske sammenhænge?
Hvem har interesse i, at lægestanden generelt og verdensbefolkningen ikke får noget at vide om dette?
Få mere at vide om Brian Hookers videnskabelige arbejde og de chokerende resultater af
hans videnskabelige undersøgelser i foredraget.
Nå, lad os komme i gang. Jeg er videnskabelig leder af Children's Health Defense.
Jeg begyndte at arbejde for Robert F. Kennedy Jr. omkring 2015.
Og blev til sidst i 2021 ansat direkte hos Children's Health Defense.
Jeg har et barn, der har fået skader som følge af en vaccination.
Da min søn var 15 måneder gammel, fik han tre vaccinationer, mens han havde en aktiv ørebetændelse.
Herefter udviklede han meget, meget hurtigt neurologiske udviklingsforstyrrelser. Han fik stillet diagnosen autisme.
Jeg konstaterede altså dengang for 28 år siden, at antallet af syge børn i USA – og faktisk på verdensplan – var steget markant.
I dag har ét ud af seks børn – nu er det ét ud af fem børn – i USA en udviklingsforstyrrelse.
Mindst ét ud af 31 børn har autisme eller har fået stillet en autisme-diagnose.
I min hjemstat, Californien, er det ét ud af 19 børn.
I Los Angeles, i Los Angeles County, er det nu hver tiende dreng.
Og hvis De har set filmen »Vaxxed«, ved De, at det – som man kunne forvente – rammer tre ud af ti afroamerikanske drenge.
Dermed får 30 % af de afroamerikanske drenge i Los Angeles County stillet en diagnose inden for autismespektret.
Alle disse tal er steget siden slutningen af 1980’erne og begyndelsen af 1990’erne.
Vi ved også, at almindelige læger, lægemiddelrepræsentanter og regeringsrepræsentanter meget ofte fortæller os,
at skader som følge af vaccination er sjældne, og at det kun forekommer hos én ud af en million.
Kun én ud af en million mennesker får en reaktion på vaccinen. Men det passer ikke.
Vi ved, at CDC bestilte en undersøgelse, nemlig i 2010.
I denne undersøgelse analyserede de 1,4 millioner vaccinationer, der blev givet over en periode på tre år.
Der var 35.000 potentielt alvorlige bivirkninger.
For mig er det altså ikke én ud af en million, men 35.000 ud af en million, hvilket er et helt
andet tal. Eller det svarer til omkring 2,6 %.
Og når man så oven i købet tager højde for, at folk får mere end én vaccination – det oprindelige tal gjaldt
nemlig kun én enkelt vaccination – stiger sandsynligheden for en vaccinationsskade til 10 %.
Det er altså potentielt alvorligt.
CDC nægtede stort set at fortsætte med at finansiere undersøgelsen, og den blev ikke forlænget.
Det ville automatisk have sat vores system til indberetning af bivirkninger i gang.
Men i stedet for at se fremad og virkelig forstå skader forårsaget af vaccinationer, har de valgt ikke at gøre det.
Hvad sker der, når vi sammenligner vaccinerede og uvaccinerede børn?
Vi ved allerede, at CDC simpelthen ikke ønskede at kende til disse oplysninger.
De afbrød al kontakt med disse forskere. De besvarede hverken deres e-mails eller deres opkald.
Men i 2017 begyndte jeg at undersøge resultaterne for vaccinerede og uvaccinerede børn.
Hvis et barn får én enkelt vaccination, betragtes det som vaccineret. Hvis et barn ikke får
nogen vaccinationer, betragtes det som uvaccineret.
I de følgende dias skelner vi således mellem vaccinerede og uvaccinerede børn.
Det drejer sig altså ikke nødvendigvis om børn, der er fuldt vaccinerede, men allerede én eller
flere vaccinationer gør dem til vaccinerede børn.
Hvis vi ser på dette her: Det er en undersøgelse, der blev gennemført i 2017 af en af mine gode kolleger, Anthony Mawson.
De røde søjler repræsenterer de vaccinerede børn. De blå søjler repræsenterer de uvaccinerede børn.
Og man kan se, at allergisk rhinitis, altså næseallergi, forekommer 30 gange hyppigere i den vaccinerede gruppe.
Og generelt set var der tale om børn, der var delvist vaccinerede.
I denne stikprøve var det tilfældigvis børn, der blev undervist derhjemme.
Når man så ser på de øvrige sygdomme, vi har undersøgt, drejede det sig stort set om autoimmune sygdomme eller
udviklingsforstyrrelser, som forekom 3,9 til ca. 5 gange hyppigere hos de vaccinerede børn.
Det giver mig mod at se, at der kommer flere og flere mennesker.
Jo flere mennesker der er i dette lille rum, jo varmere bliver det, men familier, der sveder sammen, holder sammen.
I samme undersøgelse har forskerne sammenlignet antallet af faktiske infektioner hos
vaccinerede børn med antallet hos uvaccinerede børn.
Og de konstaterede, at lungebetændelse forekom cirka 5 gange så ofte.
Der var tale om lungebetændelser, som som regel krævede indlæggelse.
Desuden led ca. 20 % af alle vaccinerede børn af kroniske ørebetændelser, mens andelen
blandt de uvaccinerede børn var under 6 %.
Vi ved, at ikke alle babyer fødes ens. Okay, nogle babyer kommer til verden i dårligere helbredstilstand end andre.
I dette tilfælde undersøgte forskerne for tidlige fødsler. Der var altså tale om for tidligt fødte børn.
Og de sammenlignede vaccinerede børn med uvaccinerede børn.
Hvis de altså var vaccinerede og for tidligt fødte, var deres risiko for at udvikle en neurologisk udviklingsforstyrrelse –
altså autisme, tics, ADHD, en autismespektrumforstyrrelse eller Aspergers syndrom – 14,5 gange højere end hos
børn, der var født til termin og ikke var vaccineret.
I samme gruppe af personer var sandsynligheden for at få denne diagnose 2,7 gange højere blandt børn, der var
født til termin og vaccineret, end blandt uvaccinerede børn.
Okay, for at kunne offentliggøre denne type forskning i den etablerede videnskabelige eller
medicinske faglitteratur har vi brug for kontakter.
Det er en meget, meget vanskelig proces. Vi kalder det kontaktsport.
Denne fagartikel blev oprindeligt accepteret til offentliggørelse i tidsskriftet »Frontiers in Public Health«.
Så snart den var blevet godkendt, og kun resuméet af artiklen var blevet offentliggjort, skabte den stor opmærksomhed.
Der var 80.000 downloads alene af resuméet i løbet af den første weekend, hvor denne artikel
blev præsenteret på tidsskriftets hjemmeside.
I sidste ende blev artiklen fjernet fra »Frontiers in Pediatrics« den mandag eftermiddag efter weekenden.
De sagde: »Vi har ikke trukket artiklen tilbage. Vi var endnu ikke færdige med gennemgangen.«
Ja, det er rigtigt. Vi var ikke færdige med kontrollen endnu. Og vi har kontrolleret det endnu en gang.
»Og denne gang har vi besluttet at afvise artiklen.«
Heldigvis er denne artikel blevet genudgivet.
Den blev offentliggjort i et mere uafhængigt fagblad.
Men hele forløbet endte med, at førsteforfatteren, Anthony Mawson, på det tidspunkt blev suspenderet fra sit universitet.
I det mindste blev undersøgelsen altså offentliggjort.
I 2020 begyndte jeg at samarbejde med den medicinske journalist Neil Miller, og vi havde allerede
påbegyndt denne undersøgelse i begyndelsen af 2018.
Vi undersøgte børn, der blev vaccineret i deres første leveår, sammenlignet med børn, der
ikke blev vaccineret i deres første leveår.
På det tidspunkt så vi altså kun på vaccinationer af spædbørn, hvilket udgør omkring 24
vaccinationer – forskellen mellem de to grupper.
Men ligesom i Mawson-undersøgelsen var de fleste af vores vaccinerede børn ikke fuldt vaccinerede.
I gennemsnit fik de altså 8 til 9 vaccinationer i deres første leveår.
Hvis man kun ser på det første leveår, hvor der vaccineres særligt intensivt med op til 6 eller 7 vaccinationer på én gang,
var udviklingsforsinkelser dobbelt så hyppige, og astma forekom 4,5 gange oftere i den
vaccinerede gruppe end i den uvaccinerede gruppe.
Vær opmærksom på, at disse røde søjler kun viser delvist vaccinerede børn.
Også ørebetændelser forekom dobbelt så hyppigt i den vaccinerede gruppe som i den uvaccinerede.
Og da vi så begyndte at beskæftige os med mave-tarmsygdomme, observerede vi noget, der lignede udviklingsforsinkelser meget.
Det syntes jeg var meget interessant:
Vaccinerede børn havde 2,5 gange så mange mave-tarmsygdomme som uvaccinerede børn.
Det var virkelig svært at få denne videnskabelige artikel udgivet.
Okay, så indsendte vi denne artikel til fem forskellige anerkendte medicinske tidsskrifter med peer review.
Man skulle altså tro, at i det mindste et af tidsskrifterne ville gennemgå dem og ikke bare afvise dem uden videre.
Men det er sigende, at de afviste arbejdet inden for 24 timer efter indsendelsen.
En bedømmer skrev faktisk: »Brian Hooker er en vaccinemodstander, punktum, jeg afviser denne videnskabelige artikel.«
Det var altså et angreb på mig, ikke et angreb på arbejdet.
Til sidst fandt vi tidsskriftet »SAGE Open Medicine«.
Og normalt gennemgår videnskabelige tidsskrifter en artikel én gang og accepterer eller afviser den derefter.
Okay, i dette tilfælde var der fire forskellige bedømmere, som gennem en periode på 11 måneder gennemgik artiklen
tre gange hver for sig og hver gang fremsatte kommentarer.
Det tog altså længere tid at skrive denne artikel end en graviditet.
Artiklen blev til sidst accepteret af SAGE og udgivet i maj 2020, lige i tide til pandemien.
Og den er blevet åbnet eller downloadet omkring 300.000 gange. Det er en meget, meget populær artikel.
Cirka hver femte til sjette måned modtager jeg en e-mail fra tidsskriftet, hvor nogen klager
over artiklen og kræver, at den skal fjernes.
Indtil nu, seks år senere, holder de stadig fast i os.
Det var en vigtig milepæl, for det drejer sig ikke blot om en vigtig artikel i et vigtigt tidsskrift, men tidsskriftet blev
også indekseret i National Library of Medicine under det amerikanske National Institutes of Health –
Vaccinefortalere, forskere, ledere, læger, hvem det end måtte være, forsøger gang på gang at få den fjernet.
Vi lod os ikke afskrække og påbegyndte en ny undersøgelse, som blev offentliggjort i 2021.
Vi udvidede vores kohorte – altså gruppen af undersøgte børn – til det dobbelte af den oprindelige undersøgelse.
Nu sammenligner vi fuldt vaccinerede patienter, der har fulgt vaccinationsplanen, med fuldstændigt uvaccinerede
patienter, og når vi gør det, bliver vores røde søjler større.
Man ser altså på allergier, mave-tarm-sygdomme, astma, autisme, ADHD og kroniske ørebetændelser.
Nogle af disse forskelle: Kroniske ørebetændelser forekommer næsten 28 gange hyppigere i den vaccinerede gruppe – den
fuldt vaccinerede gruppe – end i den uvaccinerede gruppe.
ADHD: Ét ud af ti børn i USA har fået stillet en ADHD-diagnose, og forekomsten er 20 gange højere i gruppen
af vaccinerede børn end i gruppen af uvaccinerede børn.
Vi har også fået nogle interessante indsigter om autisme.
Da vi kiggede på børnene – uanset om de blev ammet eller ej, og om de var blevet vaccineret eller
ej – opdagede vi noget meget, meget interessant.
Risikoen var mindst blandt uvaccinerede børn.
Dette gjaldt alle vaccinationer, uanset om de blev givet før eller efter barnets første fødselsdag.
De fik altså slet ingen vaccinationer.
Hvis de blev ammet, var deres risiko mindst.
Hos de uvaccinerede børn, der dog blev flaskemadede eller fik modermælkserstatning, var sandsynligheden
for at få stillet en autisme-diagnose 2,5 gange højere.
Hvis de var blevet vaccineret og ammet – altså det modsatte – var sandsynligheden for at få en autisme-diagnose 6,7 gange højere.
Og til sidst var det de vaccinerede, der klarede sig dårligst – med en 12,5 gange større risiko.
Det er fuldt vaccinerede børn, der ikke er blevet ammet.
Og vi har defineret »ammet« således: For at et barn kan betragtes som ammet, skal det have fået modermælk
regelmæssigt i mindst seks måneder. Inden det fylder to år.
Jeg ved selvfølgelig godt, at børn nogle gange bliver født ind i vanskelige situationer.
Jeg har forståelse for udfordringerne ved at amme konsekvent.
Desuden vil vi tage højde for en sammenligning mellem vaccinerede og uvaccinerede børn samt fødselsmåden,
altså om det var en normal fødsel eller et kejsersnit.
Også her er jeg klar over, at der findes visse nødsituationer, hvor det er meget, meget svært.
Det er en meget vanskelig beslutning for en familie at vælge en kejsersnitfødsel.
Det vigtigste for helbredet er at have et sundt, levende barn.
Det forstår jeg udmærket.
Men den mindste risiko findes igen hos de uvaccinerede børn, der er født ved normal fødsel.
Ved et kejsersnit er sandsynligheden for at få stillet en autisme-diagnose 4,6 gange højere.
Og det er hygiejnehypotesen.
Ved en vaginal fødsel finder der en omfattende kolonisering med livsvigtige mikrober sted.
Ved et kejsersnit genopfyldes disse ikke.
Det har altså vist sig, at dette er meget, meget vigtigt.
Der findes alternativer til kejsersnit, når det gælder kolonisering af et ufødt barn.
I den omvendte situation, hvor barnet vaccineres ved en normal fødsel, – så konstaterede vi en 9,2 gange højere risiko.
Og så det værste – et af de værste resultater, vi så i undersøgelsen, ligesom i tilfældet med min søn: vaccineret
og født ved kejsersnit, med en 18,7 gange højere risiko.
Denne fagartikel blev offentliggjort i 2021 i tidsskriftet »Journal of Translational Science«.
Jeg vil gerne komme ind på nogle andre publikationer, inden jeg vender tilbage til min egen forskning.
Dette er resultaterne af en undersøgelse foretaget af James Lyons-Weiler og dr. Paul Thomas.
Den blev udgivet i 2020.
Og man ser noget, der ligner det meget, meget meget.
De undersøgte de faktiske lægebesøg.
Hvor mange lægebesøg havde disse børn haft hos Dr. Thomas, da de var vaccinerede (rødt), sammenlignet med de uvaccinerede (blåt)?
Og blev disse specifikke sygdomme diagnosticeret ved disse lægebesøg?
Og igen så vi noget, der lignede det meget, meget meget.
Men De bemærker, at autisme mangler.
Og da disse røde søjler typisk repræsenterede delvist vaccinerede børn, var der faktisk ikke nok autistiske
børn i Dr. Thomas’ praksis til at udarbejde statistikker.
Forekomsten af autisme i hans praksis lå på cirka 1 ud af 250.
Det er farligt at offentliggøre denne forskning. Det er meget, meget svært.
I dette konkrete tilfælde blev den videnskabelige artikel offentliggjort i 2020 i et meget anerkendt
fagblad, nemlig *International Journal of Environmental Research and Public Health*.
Næsten umiddelbart efter, at fagartiklen var blevet trykt og offentliggjort, blev Dr. Paul Thomas frataget sin lægelicens.
Det var en øjeblikkelig suspension, og han kunne ikke længere udøve lægegerningen i delstaten Oregon.
Derefter fulgte en enkelt anonym klage til tidsskriftet.
Fagartiklen blev fjernet i 2021.
Jeg var en af de oprindelige bedømmere af afhandlingen.
Avisen ringede til mig og sagde: »Åh, vi har overvejet at fjerne artiklen.«
Vi frygter, at den stammer fra en enkelt læges praksis.
»Og vi mener, at uvaccinerede børn adskiller sig for meget fra vaccinerede børn til, at
man kan gennemføre en valid undersøgelse.«
Og de sætter disse børn, disse voksne – de mennesker, der sætter spørgsmålstegn ved
vacciners sikkerhed og effektivitet – i en bås.
De siger: Du er anderledes, du er mærkelig, du går sjældnere til lægen, du bliver hjemme, selvom du har en hjerneblødning.
De fremsætter sådanne absurde påstande for at miskreditere denne type undersøgelser.
Det var netop det, de gjorde.
Så ringede bladet til mig, og jeg sagde: »Hej.«
Ved De, jeg har gennemgået undersøgelsen.
»Jeg står ved min anmeldelse, og jeg ved tilfældigvis, at Dr. Thomas’ patienter er meget, meget tilfredse med ham.«
Der var tale om forskelle i sundhedsbevidst adfærd, hvilket betyder, at uvaccinerede børn ikke
går til lægen, hvilket bestemt ikke var tilfældet.
Dr. Thomas’ autorisation blev altså genindført på meget strenge betingelser.
Han måtte ikke tale om vacciner.
Man fratog ham hans rettigheder i henhold til det første forfatningstillæg.
Han måtte kun behandle bestemte patienter og måtte ikke deltage i vigtige beslutninger.
Han har indgivet en klage til de føderale myndigheder mod lægeforeningen i Oregon.
Jeg ønsker ham held og lykke med det.
Dengang var jeg meget, meget stolt over, at dr. Lyons-Weiler, forskeren og hovedforfatteren til denne publikation, gav igen.
Han gennemførte faktisk sammen med en anden læge en analyse af de samme data og viste, at forældre, der modtog en
samtykkeerklæring og fik klare svar fra deres børnelæge, dr. Thomas, faktisk gerne gik til lægen.
Forestil dig det: Man får klare svar, så man tager derhen igen.
Og således har de inddelt praksis i tre grupper: høj, middel og lav udnyttelse af sundhedsydelser.
Når de bruger sundhedsvæsenet meget, går de ofte til lægen. Når de bruger sundhedsvæsenet mindre, går de ikke så ofte til lægen.
Og så er der jo også gruppen derimellem.
Den vaccinerede gruppe er altså den blå linje henholdsvis den blå kurve.
Og den uvaccinerede gruppe er den gule linje.
Jeg beklager, at diaset er svært at læse.
Og de konstaterede, at de uvaccinerede børn gennemgående oftere opsøgte deres læge, uanset om de havde
et højt eller middelstort forbrug af sundhedsydelser.
Og det var præcis det samme, når det gjaldt den laveste udnyttelse af sundhedsydelser.
Med andre ord: Uvaccinerede børn går ikke sjældnere til lægen, når de opsøger deres læge og får klare svar.
De vil have deres baby undersøgt. De stoler på deres læge. De har et godt forhold.
Og derfor går de mindst lige så ofte som normalt.
Nu vil jeg gerne komme ind på en undersøgelse, der blev offentliggjort i 2022 af »Centers for Disease Control«.
Der er faktisk blevet påvist en sammenhæng mellem det aluminiumsalt-adjuvans, der
indgår i vacciner, og vedvarende astma.
Undersøgelsen omfattede vaccinationer foretaget inden den 24. levemåned samt astma, der
blev diagnosticeret mellem 24 måneder og fem år.
Man fandt ud af, at hvis barnet havde eksem – eksem er et tegn på en autoimmun sygdom.
Hvis barnet altså havde eksem og fik den højst mulige dosis aluminium i vaccinerne, var risikoen for astma 63 procent højere.
Dette betegnes som astma hos spædbørn eller børn.
Det diagnosticeres meget, meget tidligt og ikke inden for et bestemt tidsrum.
Det er endnu et tegn på en autoimmun sygdom.
Hvis de havde eksem, var deres risiko større, især hvis de fik den højeste dosis af vaccinen.
Men CDC vil aldrig medtage en kontrolgruppe med nul eksponering, så det viser sig, at den blålige søjle her
repræsenterer et højt aluminiumindhold, og at den orange søjle kun indeholder lidt mindre aluminium.
Det er svindel, det kalder man svindel; de burde have medtaget en gruppe uden eksponering; vi ville se en langt tydeligere forskel
der, hvis de virkelig havde gennemført et kontrolleret studie.
Hvis man i stedet havde undersøgt børn uden eksem, ville disse stadig have haft en højere risiko for astma.
Hvis man har et barn, der viser tegn på noget i retning af eksem – noget, der åbenbart er autoimmunt – er det
fornuftigt at undlade eller udsætte vaccinationsprogrammet.
Disse børn blev vaccineret, før de var 24 måneder gamle, og resultaterne viste en stigning i forekomsten af astma.
Hvis man ser nærmere på denne undersøgelse: de første to leveår – det var et enormt indrømmelse – CDC stiller
sig aldrig på siden af dem, der hævder, at vacciner forårsager andet end glæde og lykke.
De indrømmede dog, at det vedvarende astma bestod af tre diagnoser af svær astma i alderen mellem to og fem år.
Så De har altså indrømmet det.
Mærkeligt nok var det dr. Frank DiStefano – han er en interessant forsker – der var med til at dække over sammenhængen
mellem vacciner og autisme, hvilket førte til filmen »Vaxxed«.
Han var også involveret i mørklægningen af sagen om Vietnam-veteranerne og stoffet Agent Orange.
Han havde altså en fortid, hvor han måske ikke havde været helt så nøje med sandheden, men
han udgav sit værk og gik derefter på pension.
Det var altså hans sidste ord.
Okay, er I klar til endnu flere søjlediagrammer?
Nu kommer det helt direkte: Her er de hårde fakta, den virkelige, barske sandhed om
undersøgelserne, der sammenligner vaccinerede og uvaccinerede.
Jeg vil gerne fremhæve en meget, meget markant kontrast, og det gør jeg af en god grund.
Jeg vil gerne have, at folk virkelig forstår, at denne form for analyse – den analyse, der udelukkende udføres af uafhængige
forskere – ikke stammer fra statsfinansierede universiteter og heller ikke direkte fra
CDC eller »National Institutes of Health«.
Det er uafhængige forskere, og det er resultatet af deres arbejde.
Og hvis vi offentliggør det, har vi intet at vinde; tværtimod risikerer vi at miste vores levebrød, blive retsforfulgt,
miste vores lægeautorisationer og så videre og så videre.
På mange måder er det altså ikke nogen fornøjelse for mig at påpege skadens omfang og dermed også
sætte mit levebrød og min families velfærd på spil.
Men hvis man ser på undersøgelsen af Dr. Mawson, der igen har benyttet Florida Medicaid-databasen:
Der er tale om autisme, hyperkinetisk syndrom, ADHD, epilepsi, anfald, indlæringsvanskeligheder, encefalopati, ryk og mindst
én af de fire nævnte neurologiske udviklingsforstyrrelser.
Risikoen ligger altså mellem over 2 %, over 2,5 % og op til næsten 7 % for indlæringsvanskeligheder.
Desuden har han samtidig undersøgt for tidlige fødsler, og alle disse risici stiger – ved for
tidlige fødsler ser vi altså en højere forekomst.
Derfor har vi hos »Children’s Health Defense« intensiveret vores indsats.
Vi samarbejder direkte med nogle fantastiske læger, der ønsker at forblive anonyme, og som i deres
praksis behandler både vaccinerede og uvaccinerede børn.
Ifølge den seneste opgørelse har vi ti forskellige læger, hvis anonymiserede data vi har anvendt – det er alle meget, meget
sikre lægepraksis; vi opbevarer dataene meget, meget sikkert og afslører aldrig noget, der kunne identificere patienterne.
Og vi har set, hvordan dette tal er steget til nu over – det er forældet –; vi har nu over 100.000 patienter.
Egentlig behøver vi slet ikke gøre det, for CDC har sin egen database, der ikke omfatter 100.000, men tre millioner børn.
Men de offentliggør ikke disse oplysninger, de videregiver dem ikke engang – og det siger jeg kun med modvilje –
de videregiver ikke engang disse oplysninger til minister Kennedy; de forsøger hele tiden at skjule dem.
På forskellige steder og trods forskellige juridiske hindringer har vi i denne kohorte 4.000 fuldstændig uvaccinerede
patienter, og vi har fulgt dem fra fødslen og i mindst fire år.
De ældste børn i denne gruppe er mellem 13 og 15 år gamle.
Den yngste alder er fire år, fordi vi gerne vil have diagnoser som udviklingsforsinkelser,
autisme, tics og hvad der ellers måtte være.
Resten af gruppen består hovedsageligt af børn, der er delvist vaccineret.
Det var grundlaget for mine tidligere udgivelser, men vi har udvidet gruppen og vil fortsætte med at udvide den.
Altså, bare for at vise Dem det: Det er helt nyt – denne artikel bliver netop nu offentliggjort.
Vi har set på neurologiske udviklingsforstyrrelser, vi har set på autoimmune sygdomme, og nu ser vi på infektioner.
For vacciner skal nemlig holde dig sund og forebygge infektioner.
Men vi konstaterede i denne kohorte, at disse tilbagevendende infektioner blev defineret som mindst tre
forskellige diagnoser – over en periode på 12 måneder – hvor barnet var registreret hos denne børnelæge:
Ørebetændelser, luftvejssygdomme, streptokokinfektioner – alt dette var meget, meget mere almindeligt.
Og når vi så kiggede på antallet af givne vaccinationer – vi medregnede de uvaccinerede – nemlig i det første
leveår: én til tre vaccinationer, i det første leveår: fire til seks, seks til ni og derefter ti eller flere.
Og det, man ser, er, at de uvaccinerede generelt og i næsten alle tilfælde har det meget bedre.
Det er altså ganske enkelt sundere børn.
Der ses en lavere forekomst ved ti eller flere vaccinationer mod luftvejssygdomme, og det vil jeg virkelig
tilskrive, at det sker, når man vaccinerer et sundt barn og blot fortsætter med at vaccinere.
Vi kalder det »Healthy Vaccinee-effekten«.
Og det er typisk den slags oplysninger, vi ser.
Vi tager disse oplysninger meget alvorligt.
Og jeg vil også gerne give udtryk for min vilje til:
Hvis vaccinerne viser sig at være effektive, hvis de giver et bedre resultat, vil vi give dem al den tillid, vi kan.
Det er blot vores pligt at sikre, at vi er fuldstændig retfærdige, og at vi i vores
publikationer fremstiller sandheden fuldstændigt.
Alt i alt er det altså meget, meget tydeligt, når vi sammenligner vaccinerede og uvaccinerede børn.
De vaccinerede børn lider på den ene eller anden måde.
Vi ved ikke, hvilken specifik lidelse der kan være tale om.
Men vi ved også, at teknologien og værktøjerne til at forudse disse særlige skader forårsaget af vaccinationer findes.
Jeg springer et par sider over her for at komme direkte til konklusionen.
De udviser altså færre udviklingsforsinkelser og neurologiske diagnoser.
De lider sjældnere af astma, ørebetændelse, autoimmune sygdomme og allergier, luftvejsinfektioner
samt streptokokinfektioner og er generelt sundere.
Så det er altså helt klart.
Vi forsøger ikke at vildlede nogen her, og vi baserer os på 11 uafhængige undersøgelser, der viser meget, meget ens resultater.
Jeg har vist Dem resultaterne fra Anthony Mawson, »Children’s Health Defense«, samt fra James Lyons-Weiler og Paul Thomas.
Det er altså blot tre af de forskningsgrupper, der gennemfører denne type undersøgelser, og vi ser gennemgående denne type
effekt, og det er, som De ved, naturligvis en meget personlig sag for mig, og det er en meget personlig sag for
mange mennesker, der arbejder for »Children’s Health Defense« og støtter organisationen.
Men lad mig gentage: Det handler ikke om, at vi skal diktere folk, hvad de skal gøre.
Vi ønsker at oplyse folk og sikre, at de har de rette redskaber til rådighed til at træffe en velovervejet beslutning om ethvert
indgreb, især når det drejer sig om indgreb i den tidlige barndom og i disse meget, meget følsomme udviklingsfaser.
Mange tak.
Dr. Brian Hooker, »Children’s Health Defense«