Tohtori Brian Hooker on Children’s Health Defense -järjestön tieteellinen johtaja.
Children’s Health Defense on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö.
Sen tehtävänä on suojella lasten terveyttä maailmanlaajuisesti, selvittää lasten
terveysongelmien syitä ja saattaa vastuulliset tahot tilille.
Brian Hooker piti 29. huhtikuuta 2026 luennon Sveitsissä, ja tilaisuuden juonsi AUF1-juontaja Thomas Eglinski.
Henkilökohtaisen kokemuksen ansiosta Brian Hooker alkoi 28 vuotta sitten perehtyä rokotuksiin ja
niiden yhteyteen lasten kroonisten sairauksien kanssa.
Hän oli jo tuolloin havainnut, että kroonisesti sairaiden lasten määrä on kasvanut merkittävästi maailmanlaajuisesti.
Nykyään yhdellä viidestä lapsesta Yhdysvalloissa on kehityshäiriö.
Hänen tekemänsä tieteelliset tutkimukset, joissa hän vertaa rokotettuja ja rokottamattomia lapsia kroonisten sairauksien
osalta, sekä hänen kollegoidensa vastaavat tutkimukset hylätään lääketieteellisissä lehdissä julkaisemista varten kautta linjan.
Tästä herää kysymys:
Miksi juuri nämä laajat rokotustutkimukset, joita ovat tehneet alansa huippuammattilaiset, tukahdutetaan
kategorisesti ja miksi dramaattisia yhteyksiä vaietaan?
Kenellä on intressi siihen, että lääkärikunta ja maailman väestö eivät saa tietää tästä?
Tule kuulemaan luennolla lisää Brian Hookerin tieteellisestä työstä ja hänen tutkimustensa järkyttävistä tuloksista.
No niin, aloitetaanpa. Olen Children's Health Defense -järjestön tieteellinen johtaja.
Aloitin Robert F. Kennedy Jr.:n alaisena noin vuonna 2015.
Ja vuonna 2021 hänet palkattiin lopulta suoraan Children's Health Defense -järjestön palvelukseen.
Minulla on lapsi, joka on kärsinyt rokotuksen aiheuttamista haitoista.
Kun poikani oli 15 kuukautta vanha, hän sai kolme rokotusta, vaikka hänellä oli tuolloin aktiivinen korvatulehdus.
Sen seurauksena hänelle kehittyi hyvin, hyvin nopeasti neurologisia kehityshäiriöitä. Hänelle diagnosoitiin autismi.
Huomasin siis 28 vuotta sitten, että sairaiden lasten määrä oli kasvanut merkittävästi
Yhdysvalloissa ja itse asiassa koko maailmassa.
Nykyään yhdellä kuudesta lapsesta – nykyään jo yhdellä viidestä lapsesta – Yhdysvalloissa on kehityshäiriö.
Ainakin yhdellä 31 lapsesta on autismi tai hänelle on diagnosoitu autismi.
Kotiosavaltiossani Kaliforniassa se on yksi 19 lapsesta.
Los Angelesissa, Los Angelesin piirikunnassa, joka kymmenes poika kuuluu tähän ryhmään.
Ja jos olette katsoneet elokuvan ”Vaxxed”, tiedätte, että – kuten oli odotettavissa – se koskee
kolmea kymmenestä afroamerikkalaisesta pojasta.
Näin ollen 30 prosentilla afroamerikkalaisista pojista Los Angelesin piirikunnassa diagnosoidaan autismin kirjon häiriö.
Kaikki nämä tapausmäärät ovat kasvaneet 1980-luvun lopulta ja 1990-luvun alusta lähtien.
Tiedämme myös, että valtavirran lääkärit, lääkealan edustajat ja hallituksen edustajat kertovat meille hyvin usein,
että rokotusten aiheuttamat haittavaikutukset ovat harvinaisia, että niitä esiintyy vain yhdellä miljoonasta.
Vain yhdellä miljoonasta ihmisestä ilmenee rokotereaktio. Mutta se ei pidä paikkaansa.
Tiedämme, että CDC on teettänyt tutkimuksen, ja se tehtiin vuonna 2010.
Tässä tutkimuksessa he tarkastelivat 1,4 miljoonaa rokotusta, jotka annettiin kolmen vuoden aikana.
Näistä 35 000 oli mahdollisesti vakavia haittavaikutuksia.
Minulle se ei siis ole yksi miljoonasta, vaan 35 000 miljoonasta, mikä on aivan eri luku. Tai se on noin 2,6 %.
Ja kun otetaan huomioon, että ihmiset saavat useamman kuin yhden rokotuksen – sillä tämä alkuperäinen luku
koski nimittäin vain yhtä rokotusta –, rokotevamman todennäköisyys nousee 10 prosenttiin.
Tämä on siis mahdollisesti vakava asia.
CDC kieltäytyi käytännössä jatkamasta tutkimuksen rahoittamista, eikä sitä jatkettu.
Se olisi automaattisesti käynnistänyt sivuvaikutusten ilmoitusjärjestelmämme.
Mutta sen sijaan, että olisivat katsoneet tulevaisuuteen ja pyrkineet todella ymmärtämään rokotusten
aiheuttamia haittoja, he ovat jättäneet sen tekemättä.
Mitä tapahtuu, kun verrataan rokotettuja ja rokottamattomia lapsia?
Tiedämme jo, että CDC ei yksinkertaisesti halunnut tietää näitä tietoja.
He katkaisivat kaiken yhteydenpitoon näiden tutkijoiden kanssa. He eivät vastanneet heidän sähköposteihinsa eivätkä puheluihinsa.
Mutta vuonna 2017 aloin tutkia rokotettujen ja rokottamattomien lasten tuloksia.
Jos lapsi saa yhdenkin rokotuksen, häntä pidetään rokotettuna. Jos lapsi ei saa yhtään
rokotusta, häntä pidetään rokottamattomana.
Seuraavissa dioissa teemme siis eron rokotettujen ja rokottamattomien lasten välillä.
Kyseessä eivät siis välttämättä ole täysin rokotetut lapset, vaan jo yksi tai useampi
rokotus riittää tekemään heistä rokotettuja lapsia.
Kun tarkastelemme tätä: kyseessä on tutkimus, jonka eräs hyvä kollegani, Anthony Mawson, teki vuonna 2017.
Punaiset pylväät kuvaavat rokotettuja lapsia. Siniset pylväät kuvaavat rokottamattomia lapsia.
Ja kuten voitte nähdä, allerginen nuha, eli nenän allergiat, esiintyy rokotetussa ryhmässä kauttaaltaan 30 kertaa useammin.
Ja yleisesti ottaen kyseessä olivat osittain rokotetut lapset.
Tässä otoksessa kyseessä olivat sattumalta kotikoulutuksessa olevat lapset.
Kun tarkastellaan muita tutkimiamme sairauksia, kyseessä olivat pääosin autoimmuunisairaudet tai kehityshäiriöt, joita
esiintyi rokotetuilla lapsilla 3,9–noin 5 kertaa useammin.
Minua rohkaisee nähdä, että ihmisiä tulee yhä enemmän.
Mitä enemmän ihmisiä tässä pienessä huoneessa on, sitä kuumemmaksi siellä tulee, mutta
yhdessä hikoilevat perheet pysyvät yhdessä.
Samassa tutkimuksessa tutkijat tarkastelivat todellisia tartuntoja rokotettujen ja rokottamattomien lasten välillä.
Ja he havaitsivat, että keuhkokuumeita esiintyi noin viisi kertaa niin usein.
Kyseessä olivat keuhkokuumeet, jotka yleensä vaativat sairaalahoitoa.
Lisäksi noin 20 % kaikista rokotetuista lapsista kärsi kroonisista korvatulehduksista, kun
taas rokottamattomien lasten osuus oli alle 6 %.
Tiedämme, että kaikki vauvat eivät synny samanlaisina. No, jotkut vauvat syntyvät vähemmän terveinä kuin toiset.
Tässä tapauksessa tutkijat tutkivat ennenaikaisia synnytyksiä. Kyseessä olivat siis ennenaikaisesti syntyneet vauvat.
Ja he vertasivat rokotettuja ja rokottamattomia lapsia keskenään.
Jos he olivat siis rokotettuja ja ennenaikaisesti syntyneitä, heidän riskinsä sairastua neurologiseen kehityshäiriöön – eli
autismiin, tikejä, ADHD:ta, autismin kirjon häiriötä tai Aspergerin oireyhtymää – 14,5 kertaa suurempi kuin
täysiaikaisina syntyneillä ja rokottamattomilla lapsilla.
Samassa henkilöryhmässä tämän diagnoosin saamisen todennäköisyys oli täysiaikaisina syntyneillä ja rokotetuilla
lapsilla 2,7 kertaa suurempi kuin rokottamattomilla lapsilla.
No niin, jotta voimme julkaista tämänkaltaista tutkimusta vakiintuneessa tieteellisessä tai
lääketieteellisessä kirjallisuudessa, tarvitsemme kontakteja.
Se on erittäin, erittäin vaikea prosessi. Kutsumme sitä kontaktilajiksi.
Tämä tieteellinen artikkeli hyväksyttiin alun perin julkaistavaksi ”Frontiers in Public Health” -nimisessä lehdessä.
Heti kun se oli hyväksytty ja artikkelista oli julkaistu vain tiivistelmä, se herätti suurta kohua.
Pelkästään tiivistelmää ladattiin 80 000 kertaa ensimmäisenä viikonloppuna, jolloin tämä
tutkimus julkaistiin lehden verkkosivuilla.
Lopulta artikkeli poistettiin ”Frontiers in Pediatrics” -lehdestä kyseisenä iltapäivänä, maanantaina viikonlopun jälkeen.
He sanoivat: ”Emme ole peruuttaneet artikkelia. Emme olleet vielä saaneet arviointia valmiiksi.”
Kyllä, se on totta. Emme olleet vielä saaneet tarkastusta päätökseen. Ja tarkastimme sen vielä kerran.
”Ja tällä kertaa olemme päättäneet hylätä artikkelin.”
Onneksi tämä artikkeli julkaistiin uudelleen.
Se julkaistiin riippumattomammassa alan lehdessä.
Mutta koko prosessi päättyi siihen, että artikkelin pääkirjoittaja, Anthony Mawson,
erotettiin väliaikaisesti yliopistostaan tuolloin.
Ainakin tutkimus julkaistiin.
Vuonna 2020 tapasin lääketieteen toimittajan Neil Millerin, ja olimme aloittaneet tämän tutkimuksen jo vuoden 2018 alussa.
Tutkimme lapsia, jotka oli rokotettu ensimmäisen elinvuoden aikana, ja vertailimme heitä lapsiin,
joita ei ollut rokotettu ensimmäisen elinvuoden aikana.
Tarkastelimme siis tuolloin vain vauvojen rokotuksia, joita oli noin 24 – eli näiden kahden ryhmän välinen ero.
Mutta kuten Mawsonin tutkimuksessa, suurin osa rokotetuista lapsistamme ei ollut saanut kaikkia rokotuksia.
He saivat siis keskimäärin 8–9 rokotusta ensimmäisen elinvuoden aikana.
Kun tarkastellaan pelkästään ensimmäistä elinvuotta, jolloin rokotukset ovat erityisen tiheitä – jopa 6 tai 7 rokotusta
kerralla –, kehityksen viivästyksiä esiintyi kaksi kertaa niin usein, ja astma esiintyi rokotetussa
ryhmässä 4,5 kertaa useammin kuin rokottamattomassa ryhmässä.
Huomaa, että nämä punaiset palkit kuvaavat vain osittain rokotettuja lapsia.
Myös korvatulehduksia esiintyi rokotetussa ryhmässä kaksi kertaa niin usein kuin rokottamattomassa ryhmässä.
Ja kun sitten ryhdyimme tutkimaan ruoansulatuskanavan sairauksia, havaitsimme ilmiön,
joka muistutti hyvin kehityksen viivästymistä.
Tämä oli mielestäni erittäin mielenkiintoista:
Rokotetuilla lapsilla oli 2,5 kertaa enemmän ruoansulatuskanavan sairauksia kuin rokottamattomilla lapsilla.
Tämän tieteellisen artikkelin julkaiseminen oli todella vaikeaa.
No niin, lähetimme tämän artikkelin viiteen eri arvostettuun vertaisarvioituun lääketieteelliseen lehteen.
Voisi siis olettaa, että ainakin yksi lehdistä tarkastelisi niitä eikä hylkäisi niitä suoraan yleisesti.
Mutta merkittävää kyllä, he hylkäsivät työn 24 tunnin kuluessa sen jättämisestä.
Eräs arvioija kirjoitti itse asiassa: ”Brian Hooker on rokotusten vastustaja, piste, en hyväksy tätä tieteellistä artikkelia.”
Se oli siis hyökkäys minua vastaan, ei työtä vastaan.
Lopulta löysimme lehden ”SAGE Open Medicine”.
Ja yleensä tieteelliset lehdet arvioivat artikkelin kerran ja hyväksyvät tai hylkäävät sen sen jälkeen.
Selvä, tässä tapauksessa neljä eri arvioijaa tarkasteli artikkelia kolme kertaa erikseen 11
kuukauden aikana ja antoi joka kerta kommentteja.
Tämän artikkelin syntyminen kesti siis kauemmin kuin raskaus.
SAGE hyväksyi artikkelin lopulta ja julkaisi sen toukokuussa 2020, juuri pandemian alkaessa.
Ja sitä on katsottu tai ladattu noin 300 000 kertaa. Se on erittäin, erittäin suosittu artikkeli.
Noin viiden tai kuuden kuukauden välein saan lehdeltä sähköpostiviestin, jossa joku
valittaa artikkelista ja vaatii sen poistamista.
Tähän päivään mennessä, kuusi vuotta myöhemmin, he pitävät yhä kiinni meistä.
Se oli merkittävä virstanpylväs, sillä kyseessä ei ole pelkästään tärkeä artikkeli merkittävässä lehdessä, vaan lehti on myös
indeksoitu Yhdysvaltain kansallisten terveysinstituuttien (NIH) National Library of Medicine -tietokantaan –
rokotusten kannattajat, tutkijat, johtajat, lääkärit ja kuka tahansa yrittävät yhä uudelleen poistaa sitä.
Emme antaneet tämän lannistaa meitä, vaan aloitimme uuden tutkimuksen, joka julkaistiin vuonna 2021.
Laajensimme kohorttiamme – eli tutkittujen lasten ryhmää – kaksinkertaiseksi alkuperäiseen tutkimukseen verrattuna.
Vertaamme nyt potilaita, jotka ovat saaneet kaikki rokotukset ja noudattaneet rokotusohjelmaa, potilaisiin,
jotka eivät ole saaneet yhtään rokotusta, ja kun teemme näin, punaiset pylväät kasvavat.
Tarkastelun kohteina ovat siis allergiat, ruoansulatuskanavan sairaudet, astma, autismi, ADHD ja krooniset korvatulehdukset.
Joitakin näistä eroista: Krooniset korvatulehdukset ovat rokotetussa ryhmässä, eli täysin rokotetussa ryhmässä,
lähes 28 kertaa yleisempiä kuin rokottamattomassa ryhmässä.
ADHD: Yhdysvalloissa yhdellä kymmenestä lapsesta on ADHD-diagnoosi, ja se on 20 kertaa
yleisempää rokotettujen kuin rokottamattomien ryhmässä.
Olemme saaneet myös joitakin mielenkiintoisia havaintoja autismista.
Kun tarkastelimme lapsia, joita imetettiin tai ei imetetty ja jotka oli rokotettu tai ei rokotettu,
huomasimme jotain hyvin, hyvin mielenkiintoista.
Pienin riski oli rokottamattomilla lapsilla.
Tämä koski kaikkia rokotuksia riippumatta siitä, annettiinko ne ennen vai jälkeen ensimmäisen syntymäpäivän.
He eivät siis saaneet lainkaan rokotuksia.
Jos he olivat saaneet rintamaitoa, heidän riskinsä oli pienin.
Niiden rokottamattomien lasten osalta, joita kuitenkin ruokittiin pullolla tai äidinmaidonkorvikkeella,
todennäköisyys saada autismin diagnoosi oli 2,5-kertainen.
Jos he olivat saaneet rokotuksen ja imetettyjä – eli päinvastaisessa tilanteessa – todennäköisyys
saada autismin diagnoosi oli 6,7 kertaa suurempi.
Ja lopulta huonoimmin menestyivät – 12,5-kertaisella riskillä – ne, jotka olivat saaneet rokotuksen.
Nämä ovat täysin rokotettuja lapsia, joita ei ole imetetty.
Olemme määritelleet ”imetyn” seuraavasti: jotta lasta voidaan pitää imettynä, hänen on täytynyt saada säännöllisesti rintamaitoa
vähintään kuuden kuukauden ajan ennen toista syntymäpäiväänsä.
Tiedän tietenkin, että lapset syntyvät toisinaan vaikeisiin olosuhteisiin.
Ymmärrän, että on vaikeaa imettää johdonmukaisesti.
Lisäksi haluamme ottaa huomioon rokotettujen ja rokottamattomien lasten välisen vertailun sekä
sen, oliko synnytys normaali vai keisarinleikkaus.
Myös tässä asiassa ymmärrän, että on tiettyjä hätätilanteita, joissa tilanne on erittäin, erittäin vaikea.
Perheelle on erittäin vaikea päätös päättää keisarileikkauksesta.
Terveyden kannalta tärkeintä on, että on terve, elävä lapsi.
Ymmärrän sen täysin.
Pienin riski liittyy kuitenkin jälleen normaalisesti syntyneisiin rokottamattomiin lapsiin.
Keisarinleikkauksen yhteydessä autismin diagnoosin todennäköisyys on 4,6-kertainen.
Ja tämä on hygieniahypoteesi.
Emättimen kautta tapahtuvan synnytyksen yhteydessä tapahtuu laaja elintärkeiden mikrobien asettuminen.
Keisarinleikkauksessa näitä ei täytetä uudelleen.
On siis käynyt ilmi, että tämä on erittäin, erittäin tärkeää.
Keisarileikkauksen yhteydessä on olemassa vaihtoehtoja sikiön asuttamiseksi.
Päinvastaisessa tilanteessa, eli kun lapsi rokotetaan normaalin synnytyksen yhteydessä, havaitsimme 9,2-kertaisen riskin.
Ja sitten pahin, yksi tutkimuksessa havaituista pahimmista tuloksista, kuten poikani tapauksessa: rokotettu ja
keisarinleikkauksella syntynyt, ja riski oli 18,7-kertainen.
Tämä erityinen tieteellinen artikkeli julkaistiin vuonna 2021 ”Journal of Translational Science” -lehdessä.
Haluaisin käsitellä muutamia muita julkaisuja, ennen kuin palaan omaan tutkimukseeni.
Nämä ovat James Lyons-Weilerin ja tohtori Paul Thomasin tutkimuksen tulokset.
Se julkaistiin vuonna 2020.
Ja siinä näkyy jotain hyvin, hyvin samankaltaista.
He tutkivat todellisia lääkärikäyntejä.
Kuinka monta lääkärikäyntiä näillä lapsilla oli tohtori Thomasin vastaanotolla, kun he olivat saaneet
rokotuksen (punainen) verrattuna rokottamattomiin (sininen)?
Ja diagnosoitiinko näissä lääkärikäynneissä nämä tietyt sairaudet?
Ja jälleen kerran näimme jotain hyvin, hyvin samankaltaista.
Mutta huomaatte, että autismi puuttuu.
Ja todellakin, koska nämä punaiset palkit edustivat tyypillisesti osittain rokotettuja lapsia, tohtori Thomasin vastaanotolla
ei ollut tarpeeksi autistisia lapsia tilastojen laatimiseen.
Hänen vastaanotollaan autismin esiintyvyys oli noin 1:250.
Tämän tutkimuksen julkaiseminen on vaarallista. Se on erittäin, erittäin vaikeaa.
Tässä nimenomaisessa tapauksessa tieteellinen artikkeli julkaistiin vuonna 2020 erittäin arvostetussa
alan lehdessä, International Journal of Environmental Research and Public Health -lehdessä.
Heti sen jälkeen, kun tieteellinen artikkeli oli painettu ja julkaistu, tohtori Paul
Thomasilta peruutettiin lääkärin toimilupa.
Kyseessä oli välitön toimiluvan keskeyttäminen, eikä hän enää voinut toimia lääkärinä Oregonin osavaltiossa.
Tämän jälkeen lehteen saapui yksi ainoa nimetön valitus.
Tieteellinen artikkeli poistettiin vuonna 2021.
Olin yksi tämän tutkielman alkuperäisistä arvioijista.
Lehti soitti minulle ja sanoi: ”Ai, olemme harkinneet artikkelin poistamista.”
Pelkäämme, että se on peräisin yhden lääkärin vastaanotolta.
”Ja uskomme, että rokottamattomat lapset eroavat rokotetuista lapsista liikaa, jotta voitaisiin toteuttaa luotettava tutkimus.”
Ja he leimaavat nämä lapset, nämä aikuiset, nämä ihmiset, jotka kyseenalaistavat rokotteiden
turvallisuuden ja tehokkuuden, tiettyyn kategoriaan.
He sanovat: Olet erilainen, olet outo, käyt harvemmin lääkärissä, pysyt kotona, vaikka sinulla olisi aivoverenvuoto.
He esittävät tällaisia absurdeja väitteitä tämänkaltaisten tutkimusten uskottavuuden heikentämiseksi.
Juuri niin he tekivät.
Lehti soitti minulle, ja sanoin: ”Hei.”
Tiedättekö, olen tarkistanut tuon tutkimuksen.
Pysyn arvosteluni takana, ja sattumalta tiedän, että tohtori Thomasin potilaat ovat erittäin tyytyväisiä häneen.”
Siinä oli kyse terveystietoisuuteen liittyvistä eroista käyttäytymisessä, mikä tarkoittaa, että rokottamattomat
lapset eivät käy lääkärissä, mikä ei todellakaan ollut totta.
Tohtori Thomasin toimilupa palautettiin siis erittäin tiukoin ehdoin.
Hän ei saanut puhua rokotteista.
Häneltä riistettiin ensimmäisen perustuslain lisäyksen mukaiset oikeudet.
Hän sai hoitaa vain tiettyjä potilaita eikä osallistua tärkeisiin päätöksiin.
Hän on nostanut liittovaltion oikeudessa kanteen Oregonin lääkäriliittoa vastaan.
Toivotan hänelle siihen paljon menestystä.
Tuolloin olin erittäin ylpeä siitä, että tohtori Lyons-Weiler, tutkija ja tämän julkaisun pääkirjoittaja, vastasi hyökkäykseen.
Hän teki todellakin yhdessä toisen lääkärin kanssa analyysin samoista tiedoista ja osoitti, että vanhemmat, jotka saivat
suostumuslomakkeen ja selkeät vastaukset lastenlääkäriltään, tohtori Thomasilta, kävivät todellakin mielellään lääkärissä.
Kuvittelepa: saa selkeitä vastauksia, joten menee sinne uudelleen.
Niinpä he jakoivat tutkimuksen kolmeen ryhmään: terveydenhuoltopalvelujen käyttö
oli runsasta, keskitasoista ja vähäistä.
Kun palvelujen käyttö on runsasta, he käyvät usein lääkärissä. Kun palvelujen käyttö on
vähäistä, he eivät käy niin usein lääkärissä.
Ja sitten on vielä se ryhmä, joka sijoittuu näiden kahden välille.
Rokotettu ryhmä on siis sininen viiva eli sininen käyrä.
Ja rokottamattoman ryhmän edustaa keltainen viiva.
Pyydän anteeksi dian huonoa luettavuutta.
Ja he havaitsivat, että rokottamattomat lapset kävivät poikkeuksetta useammin lääkärissä riippumatta siitä, käyttivätkö
he terveydenhuoltopalveluja paljon vai kohtalaisesti.
Ja sama pätee myös terveydenhuoltopalvelujen vähäisimpään käyttöön.
Toisin sanoen: Rokottamattomat lapset käyvät lääkärissä yhtä usein kuin muutkin, kun he hakeutuvat
lääkärin vastaanotolle ja saavat selkeitä vastauksia.
He haluavat viedä vauvansa lääkärintarkastukseen. He luottavat lääkäriinsä. Heillä on hyvä suhde lääkäriin.
Ja siksi he käyvät siellä vähintään yhtä usein kuin tavallisesti.
Seuraavaksi haluaisin käsitellä tutkimusta, jonka ”Centers for Disease Control” julkaisi vuonna 2022.
Rokotteissa olevan alumiinisuola-adjuvantin ja pitkäkestoisen astman välillä on todellakin havaittu yhteys.
Tutkimuksessa tarkasteltiin ennen 24. elinkuukautta annettuja rokotuksia ja sen jälkeen 24
kuukauden ja viiden vuoden välillä diagnosoitua astmaa.
Tutkimuksessa havaittiin, että jos lapsella oli ekseema – ekseema on merkki autoimmuunisairaudesta.
Jos lapsella oli siis ekseema ja hän sai rokotteista suurimman mahdollisen
alumiiniannoksen, astman riski oli 63 prosenttia suurempi.
Tätä kutsutaan varhaislapsuuden tai lapsuuden astmaksi.
Diagnoosi tehdään hyvin, hyvin varhaisessa vaiheessa, eikä tiettynä ajanjaksona.
Tämä on jälleen yksi merkki autoimmuunisairaudesta.
Jos heillä oli ekseemaa, heidän riskinsä oli suurempi, etenkin jos he saivat suurimman rokoteannoksen.
Mutta CDC ei koskaan ota mukaan verrokkiryhmää, jolla altistuminen on nolla, joten käy ilmi, että tässä
sinertävä pylväs edustaa korkeaa alumiinipitoisuutta ja oranssi pylväs sisältää vain hieman vähemmän alumiinia.
Se on huijausta, sitä kutsutaan huijaukseksi; heidän olisi pitänyt ottaa mukaan nollaltistumisryhmä;
näkisimme siellä paljon selvemmän eron, jos he olisivat todella suorittaneet kontrolloidun tutkimuksen.
Jos he olisivat tarkastelleet lapsia, joilla ei ollut ekseemaa, näillä olisi silti ollut suurempi astmariski.
Jos lapsella on ekseemin kaltaisia oireita – eli jotain, joka on selvästi autoimmuunisairaus –, on
järkevää jättää rokotusohjelma väliin tai lykätä sitä.
Nämä lapset rokotettiin ennen 24. elinkuukautta, ja tulokset viittasivat astman lisääntymiseen.
Jos tätä tutkimusta tarkastellaan tarkemmin: ensimmäiset kaksi elinvuotta – se oli valtava myönnytys – CDC ei
koskaan asetu niiden puolelle, jotka väittävät, että rokotteet aiheuttaisivat mitään muuta kuin onnea ja iloa.
He myönsivät kuitenkin, että kyseessä oli kolme vaikean astman diagnoosia, jotka oli tehty 2–5-vuotiaille lapsille.
Olette siis myöntäneet sen.
Kummallista kyllä, juuri tohtori Frank DiStefano – hän on mielenkiintoinen tutkija – oli mukana
peittelemässä rokotteiden ja autismin välistä yhteyttä, mikä johti elokuvan ”Vaxxed” syntyyn.
Hän oli mukana myös Vietnamin veteraaneja ja Agent Orange -kemikaalia koskevassa salailussa.
Hänellä oli siis menneisyys, jossa hän ei ehkä ollut aivan niin tarkka totuuden suhteen, mutta hän
julkaisi tutkimuksensa ja siirtyi sen jälkeen eläkkeelle.
Se oli siis hänen viimeinen sanansa.
No niin, oletteko valmiita vielä lisää pylväsdiagrammeja?
Nyt mennään suoraan asiaan: tässä ovat kovat faktat, todelliset ja räikeät tulokset tutkimuksista,
joissa verrataan rokotettuja ja rokottamattomia.
Haluan tuoda esiin erittäin, erittäin jyrkän kontrastin, ja teen sen hyvästä syystä.
Haluan, että ihmiset todella ymmärtävät, että tällainen analyysi – eli analyysi, jonka tekevät yksinomaan riippumattomat tutkijat
– ei ole peräisin valtion rahoittamilta yliopistoilta eikä suoraan CDC:ltä tai ”National Institutes of Health” -laitokselta.
He ovat riippumattomia tutkijoita, ja tämä on heidän työnsä tulos.
Ja jos julkaisemme tämän, meillä ei ole mitään voitettavaa, päinvastoin: voimme menettää toimeentulomme, joutua
syytteeseen, menettää lääkärin toimilupamme ja niin edelleen.
Monessa mielessä minusta ei siis ole lainkaan miellyttävää tuoda esiin vahinkojen laajuutta ja samalla
vaarantaa vielä elantoni ja perheeni hyvinvointia.
Mutta kun tarkastellaan tohtori Mawsonin tutkimusta, jossa hän on jälleen hyödyntänyt Floridan Medicaid-tietokantaa:
Kyseessä ovat autismin muodot, hyperkineettinen oireyhtymä, ADHD, epilepsia, kohtaukset, oppimisvaikeudet,
enkefalopatia, nykimiset ja vähintään yksi neljästä mainitusta neurologisesta kehityshäiriöstä.
Oppimisvaikeuksien riski on siis yli 2 %, yli 2,5 % ja jopa lähes 7 %.
Lisäksi hän on tutkinut samanaikaisesti ennenaikaisia synnytyksiä, ja kaikki nämä riskit kasvavat – ennenaikaisissa
synnytyksissä näemme siis korkeamman esiintyvyyden.
Tämän seurauksena olemme tehostaneet toimiamme ”Children’s Health Defense” -järjestössä.
Teemme yhteistyötä suoraan erinomaisien, nimettömänä pysyvien lääkäreiden kanssa, jotka hoitavat
vastaanotoillaan sekä rokotettuja että rokottamattomia lapsia.
Viimeisimmän laskennan mukaan meillä on kymmenen eri lääkäriä, joiden anonymisoituja tietoja olemme käyttäneet – kyseessä ovat
kaikki erittäin, erittäin turvalliset lääkärin vastaanotot, säilytämme tietoja erittäin, erittäin turvallisesti emmekä
koskaan paljasta mitään, mistä potilaat voitaisiin tunnistaa.
Ja olemme nähneet, kuinka tämä luku on kasvanut nyt yli – tämä tieto on vanhentunut –; meillä on nyt yli 100 000 potilasta.
Itse asiassa meidän ei tarvitsisi tehdä tätä lainkaan, sillä CDC:llä on oma tietokanta,
joka ei kata 100 000 vaan kolme miljoonaa lasta.
Mutta he eivät julkaise näitä tietoja, he eivät edes – ja sanon tämän vastahakoisesti – he eivät edes välitä näitä tietoja
ministeri Kennedylle, vaan yrittävät jatkuvasti salata ne.
Eri paikoissa ja erilaisista oikeudellisista esteistä huolimatta tässä kohortissa meillä on 4 000 täysin
rokottamatonta potilasta, joita olemme seuranneet syntymästä lähtien vähintään neljän vuoden ajan.
Tämän ryhmän vanhimmat lapset ovat 13–15-vuotiaita.
Nuorin ikä on neljä vuotta, koska haluamme saada diagnooseja kehityksen
viivästymisestä, autismista, tikeistä tai mistä tahansa.
Loput ryhmästä ovat pääasiassa osittain rokotettuja lapsia.
Se oli aiempien julkaisujeni lähtökohta, mutta olemme laajentaneet ryhmää ja aiomme laajentaa sitä edelleen.
No, vain jotta voisitte nähdä: tämä on aivan tuoreinta, tämä työ on juuri tulossa julki.
Olemme tarkastelleet neurologisia kehityshäiriöitä, olemme tarkastelleet
autoimmuunisairauksia, ja nyt tarkastelemme infektioita.
Rokotteiden tarkoituksena on nimittäin pitää teidät terveinä ja ehkäistä tartuntoja.
Tässä kohortissa havaitsimme kuitenkin, että nämä toistuvat infektiot määriteltiin vähintään kolmeksi eri diagnoosiksi
– 12 kuukauden ajanjaksolla –, jonka aikana lapsi oli rekisteröitynä kyseisessä lastenlääkärin vastaanotolla:
Korvatulehdukset, hengitystiesairaudet, streptokokki-infektiot – kaikki nämä olivat paljon, paljon yleisempiä.
Ja kun sitten tarkastelimme annettujen rokotusten määrää – laskimme mukaan myös rokottamattomat – ensimmäisen elinvuoden
aikana yksi–kolme rokotusta, ensimmäisen elinvuoden aikana neljä–kuusi, kuusi–yhdeksän ja sitten kymmenen tai enemmän.
Ja kuten voidaan havaita, rokottamattomien vointi on yleisesti ottaen ja lähes kaikissa tapauksissa paljon parempi.
He ovat siis yksinkertaisesti terveempiä lapsia.
Hengitystiesairauksien osalta on havaittu alhaisempi luku, kun rokotuksia on annettu kymmenen tai enemmän, ja
mielestäni tämä johtuu nimenomaan siitä, että kun terve lapsi rokotetaan, rokotuksia jatketaan yksinkertaisesti edelleen.
Kutsumme tätä ilmiötä ”Healthy Vaccinee -ilmiöksi”.
Ja tällaisia tietoja näemme yleensä.
Emme suhtaudu näihin tietoihin kevyesti.
Ja haluan myös ilmaista halukkuuteni:
Jos rokotteet osoittautuvat tehokkaiksi, jos rokotteet tuottavat parempia tuloksia, haluamme
antaa niille kaiken mahdollisen luottamuksen.
Meidän velvollisuutemme on vain varmistaa, että olemme täysin reiluja ja että julkaisuissamme esitetään ehdottomasti totuus.
Kaiken kaikkiaan ero on siis erittäin, erittäin selvä, kun verrataan rokotettuja ja rokottamattomia lapsia.
Rokotetut lapset kärsivät jollain tavalla.
Emme tiedä, mistä tarkalleen ottaen voisi olla kyse.
Mutta tiedämme myös, että käytettävissä on teknologiaa ja työkaluja, joiden avulla näitä erityisiä
rokotuksista johtuvia haittoja voidaan ennakoida.
Ohitan tässä muutaman dian, jotta pääsen suoraan johtopäätökseen.
Heillä on siis vähemmän kehityksen viivästymiä ja neurologisia diagnooseja.
He kärsivät harvemmin astmasta, korvatulehduksista, autoimmuunisairauksista ja allergioista,
hengitystieinfektioista sekä streptokokki-infektioista ja ovat yleisesti ottaen terveempiä.
Asia on siis selvä.
Emme yritä tässä harhauttaa ketään, vaan perustamme väitteemme 11 riippumattomaan tutkimukseen,
joiden tulokset ovat hyvin, hyvin samankaltaisia.
Olen esitellyt teille Anthony Mawsonin (”Children’s Health Defense”) sekä James
Lyons-Weilerin ja Paul Thomasin tutkimustulokset.
Nämä ovat siis vain kolme niistä tutkimusryhmistä, jotka tekevät tämänkaltaisia tutkimuksia, ja havaitsemme kauttaaltaan
tämänkaltaisen vaikutuksen, ja kuten tiedätte, tämä on minulle ilmeisesti hyvin henkilökohtainen asia, ja se on hyvin
henkilökohtainen asia monille ihmisille, jotka työskentelevät ”Children’s Health Defense” -järjestössä ja tukevat sitä.
Mutta vielä kerran: tarkoituksemme ei ole määrätä ihmisille, mitä heidän pitäisi tehdä.
Haluamme valistaa ihmisiä ja varmistaa, että heillä on käytössään oikeat välineet, jotta he voivat tehdä perustellun päätöksen
kaikista toimenpiteistä, erityisesti varhaislapsuudessa ja näissä erittäin, erittäin herkissä
kehitysvaiheissa toteutettavista toimenpiteistä.
Kiitos paljon.
Tohtori Brian Hooker, ”Children’s Health Defense”