Dr. Brian Hooker este director științific al organizației Children’s Health Defense.
Children’s Health Defense este o organizație non-profit din Statele Unite.
Misiunea lor este de a proteja sănătatea copiilor din întreaga lume, de a identifica cauzele problemelor de sănătate ale
copiilor și de a-i trage la răspundere pe cei responsabili.
Pe 29 aprilie 2026, Brian Hooker a ținut o prelegere în Elveția, moderată de Thomas Eglinski, prezentatorul postului AUF1.
În urma unei experiențe personale, Brian Hooker a început, în urmă cu 28 de ani, să se ocupe de tema
vaccinării în contextul bolilor cronice la copii.
El a constatat încă de atunci că numărul copiilor cu boli cronice a crescut semnificativ la nivel mondial.
În prezent, unul din cinci copii din Statele Unite suferă de o tulburare de dezvoltare.
Studiile științifice pe care le-a realizat, în care compară copiii vaccinați cu cei nevaccinați din perspectiva bolilor
cronice, precum și studiile similare ale colegilor săi, sunt respinse în bloc de revistele medicale
de specialitate, fără a li se acorda publicarea.
Astfel, se pune întrebarea:
De ce tocmai aceste studii complexe privind vaccinarea sunt ascunse în mod categoric de către personalități
de seamă, extrem de profesionale în domeniul lor, iar legăturile dramatice sunt trecute sub tăcere?
Cine are interesul ca majoritatea medicilor și populația mondială să nu afle nimic despre asta?
Aflați mai multe în cadrul conferinței despre activitatea științifică a lui Brian Hooker și despre
rezultatele cutremurătoare ale studiilor sale științifice.
Deci, să începem. Sunt directorul științific al organizației Children's Health Defense.
Am început să lucrez pentru Robert F. Kennedy Jr. cam în 2015.
Și, în cele din urmă, în 2021 a fost angajat direct la Children's Health Defense.
Am un copil care a suferit leziuni în urma unei vaccinări.
Când fiul meu avea 15 luni, i s-au administrat trei vaccinuri, în timp ce suferea de o otită activă.
În urma acestui fapt, a început să prezinte foarte, foarte repede tulburări de dezvoltare
neurologică. I s-a pus diagnosticul de autism.
Așadar, acum 28 de ani am constatat că numărul copiilor bolnavi din Statele Unite și, de
fapt, din întreaga lume a crescut semnificativ.
În prezent, unul din șase copii – iar acum proporția este de unul din cinci copii – din
Statele Unite suferă de o tulburare de dezvoltare.
Cel puțin unul dintre cei 31 de copii suferă de autism sau are un diagnostic de autism.
În statul meu natal, California, este unul dintre cei 19 copii.
În Los Angeles, în județul Los Angeles, unul din zece băieți se află acum în această situație.
Și dacă ați văzut filmul „Vaxxed”, știți că – așa cum era de așteptat – trei din zece băieți afro-americani sunt afectați.
Astfel, la 30 % dintre băieții afro-americani din județul Los Angeles se constată o tulburare din spectrul autist.
Toate aceste cifre privind numărul de cazuri au crescut începând cu sfârșitul anilor 1980 și începutul anilor 1990.
Știm, de asemenea, că medicii din sistemul medical convențional, reprezentanții companiilor farmaceutice și reprezentanții
guvernului ne spun foarte des că efectele adverse ale vaccinurilor sunt rare, că apar doar la unul din un milion de cazuri.
Se spune că doar una dintr-un milion de persoane are o reacție la vaccin. Dar asta nu este adevărat.
Știm că CDC a comandat un studiu, și anume în anul 2010.
În cadrul acestui studiu, cercetătorii au analizat 1,4 milioane de vaccinări administrate pe o perioadă de trei ani.
Dintre acestea, 35.000 au fost reacții adverse potențial grave.
Așadar, pentru mine nu este vorba de unul dintr-un milion, ci de 35.000 dintr-un milion, ceea ce reprezintă o
cifră cu totul diferită. Sau, mai exact, aproximativ 2,6 %.
Și dacă luăm în considerare și faptul că oamenii primesc mai multe doze de vaccin – această cifră inițială se
referea, de fapt, la o singură doză –, probabilitatea apariției unor efecte adverse ale vaccinului crește la 10 %.
Așadar, este o situație potențial gravă.
CDC a refuzat, mai mult sau mai puțin, să continue finanțarea studiului, iar acesta nu a mai fost prelungit.
Acest lucru ar fi declanșat automat sistemul nostru de raportare a reacțiilor adverse.
Dar, în loc să privească spre viitor și să înțeleagă cu adevărat efectele adverse ale vaccinurilor, au renunțat la acest lucru.
Ce se întâmplă dacă comparăm copiii vaccinați cu cei nevaccinați?
Știm deja că CDC pur și simplu nu a vrut să afle aceste informații.
Au întrerupt orice contact cu acești cercetători. Nu le-au răspuns nici la e-mailuri, nici la apeluri telefonice.
Însă, în 2017, am început să analizez rezultatele obținute de copiii vaccinați și de cei nevaccinați.
Dacă un copil primește o singură vaccinare, acesta este considerat vaccinat. Dacă un copil nu primește
nicio vaccinare, acesta este considerat nevaccinat.
Astfel, în diapozitivele următoare facem distincția între copiii vaccinați și cei nevaccinați.
Așadar, nu este vorba neapărat de copii complet vaccinați, ci faptul că au primit deja una sau mai multe doze
de vaccin îi face să fie considerați copii vaccinați.
Dacă ne uităm la acest studiu: este vorba despre un studiu realizat în 2017 de un bun coleg al meu, Anthony Mawson.
Barele roșii reprezintă copiii vaccinați. Barele albastre reprezintă copiii nevaccinați.
Și puteți observa că rinita alergică, adică alergiile nazale, apare de 30 de ori mai frecvent în grupul vaccinat.
Și, în ansamblu, era vorba de copii parțial vaccinați.
În acest eșantion, s-a întâmplat ca aceștia să fie copii care învățau acasă.
Dacă analizăm apoi celelalte afecțiuni pe care le-am studiat, acestea erau, în mare parte, boli autoimune sau
tulburări de dezvoltare, care au apărut de 3,9 ori până la aproximativ 5 ori mai frecvent la copiii vaccinați.
Mă încurajează să văd că vin tot mai mulți oameni.
Cu cât sunt mai mulți oameni în această încăpere mică, cu atât se face mai cald, dar
familiile care transpiră împreună rămân unite.
În același studiu, cercetătorii au analizat cazurile reale de infecție la copiii vaccinați, comparativ cu cei nevaccinați.
Și au constatat că incidența pneumoniei era de aproximativ 5 ori mai mare.
Era vorba de pneumonii care, de regulă, necesitau spitalizare.
În plus, aproximativ 20 % dintre toți copiii vaccinați sufereau de otite cronice, în timp ce în rândul
copiilor nevaccinați procentul era de mai puțin de 6 %.
Știm că nu toți bebelușii se nasc la fel. Bine, unii bebeluși se nasc mai puțin sănătoși decât alții.
În acest caz, cercetătorii au studiat nașterile premature. Așadar, era vorba de copii născuți prematur.
Și au comparat copiii vaccinați cu cei nevaccinați.
Așadar, dacă erau vaccinați și născuți prematur, riscul lor de a dezvolta o tulburare de dezvoltare neurologică – adică autism,
ticuri, ADHD, o tulburare din spectrul autist sau sindromul Asperger – era de 14,5 ori mai mare decât
în cazul copiilor născuți la termen și nevaccinați.
În același grup de persoane, probabilitatea de a primi acest diagnostic a fost de 2,7 ori mai mare în cazul copiilor
născuți la termen și vaccinați decât în cazul celor nevaccinați.
Bine, pentru a putea publica acest tip de cercetare în literatura științifică sau medicală de
specialitate recunoscută, avem nevoie de contacte.
Este un proces foarte, foarte dificil. Noi îl numim „sport de contact”.
Acest articol științific a fost acceptat inițial pentru publicare într-o revistă intitulată „Frontiers in Public Health”.
Imediat ce a fost acceptat și a fost publicat doar rezumatul articolului, acesta a stârnit un mare val de reacții.
Numai rezumatul a înregistrat 80.000 de descărcări în primul weekend în care această
lucrare a fost prezentată pe site-ul revistei.
În cele din urmă, articolul a fost retras din revista „Frontiers in Pediatrics” în acea
după-amiază, luni după-amiază, după weekend.
Au spus: „Nu am retras articolul. Încă nu terminasem procesul de revizuire.”
Da, așa este. Încă nu terminasem verificarea. Și l-am verificat încă o dată.
„Și de data aceasta am decis să respingem articolul.”
Din fericire, acest articol a fost republicat.
A fost publicat într-o revistă de specialitate mai independentă.
Însă întregul proces s-a încheiat cu suspendarea autorului principal, Anthony Mawson, de
către universitatea sa la momentul respectiv.
Cel puțin studiul a fost publicat.
În 2020 am început să colaborez cu jurnalistul medical Neil Miller, iar studiul respectiv
îl începusem deja la începutul anului 2018.
Am analizat copiii care au fost vaccinați în primul an de viață, comparativ cu copiii
care nu au fost vaccinați în primul an de viață.
Așadar, la momentul respectiv am luat în considerare doar vaccinările pentru sugari, ceea ce înseamnă aproximativ
24 de vaccinări – diferența dintre cele două grupuri.
Însă, la fel ca în studiul Mawson, majoritatea copiilor noștri vaccinați nu erau vaccinați complet.
Prin urmare, în medie, au primit între 8 și 9 vaccinuri în primul an de viață.
Dacă ne referim doar la primul an de viață, în care vaccinarea este deosebit de intensă, cu până la 6 sau 7 vaccinuri
administrate simultan, întârzierile în dezvoltare au fost de două ori mai frecvente, iar astmul a apărut de 4,5
ori mai des în grupul vaccinat decât în cel nevaccinat.
Vă rugăm să rețineți că aceste bare roșii reprezintă doar copiii vaccinați parțial.
De asemenea, infecțiile urechilor au apărut de două ori mai frecvent în grupul vaccinat decât în cel nevaccinat.
Și când am început să ne ocupăm de afecțiunile gastrointestinale, am observat ceva care
semăna foarte mult cu întârzierile în dezvoltare.
Mi s-a părut foarte interesant:
Copiii vaccinați au prezentat de 2,5 ori mai multe afecțiuni gastrointestinale decât copiii nevaccinați.
A fost cu adevărat dificil să public acest articol științific.
Bine, așadar am trimis acest articol către cinci reviste medicale de renume, cu proces de evaluare inter pares.
Așadar, s-ar putea crede că cel puțin una dintre reviste le-ar evalua și nu le-ar respinge pur și simplu în bloc.
Însă, în mod semnificativ, au respins lucrarea în termen de 24 de ore de la depunere.
De fapt, un recenzent a scris: „Brian Hooker este un oponent al vaccinării, punct; resping acest articol științific.”
A fost, așadar, un atac la adresa mea, nu un atac la adresa muncii.
În cele din urmă, am găsit revista „SAGE Open Medicine”.
De obicei, revistele științifice evaluează un articol o singură dată, după care îl acceptă sau îl resping.
Bine, în acest caz au fost patru recenzori diferiți, care au evaluat articolul de trei ori, separat, pe o
perioadă de 11 luni și au formulat observații de fiecare dată.
Așadar, realizarea acestui articol a durat mai mult decât o sarcină.
Articolul a fost în cele din urmă acceptat de SAGE și publicat în mai 2020, chiar la timp pentru pandemie.
Și a fost accesat sau descărcat de aproximativ 300.000 de ori. Este un articol foarte, foarte popular.
Aproximativ o dată la cinci sau șase luni primesc un e-mail de la revista respectivă, în care cineva se
plânge de articol și cere ca acesta să fie eliminat.
Până acum, șase ani mai târziu, ei încă ne sunt alături.
Acesta a fost un moment de referință important, deoarece nu este vorba doar de un articol important publicat într-o revistă
importantă, ci și de faptul că revista a fost indexată în Biblioteca Națională de Medicină a Institutului Național de
Sănătate din SUA – susținătorii vaccinării, oamenii de știință, liderii, medicii, oricine ar
fi, încearcă în repetate rânduri să îl elimine.
Nu ne-am lăsat descurajați și am demarat un nou studiu, care a fost publicat în 2021.
Am dublat dimensiunea cohortei noastre – adică a grupului de copii studiați – față de studiul inițial.
Acum comparăm pacienții complet vaccinați, care au respectat schema de vaccinare, cu pacienții complet nevaccinați, iar atunci
când facem acest lucru, barele noastre roșii devin mai mari.
Se iau în considerare, așadar, alergiile, afecțiunile gastrointestinale, astmul, autismul, ADHD și otitele cronice.
Iată câteva dintre aceste diferențe: infecțiile cronice ale urechii sunt de aproape 28 de ori mai frecvente în
grupul vaccinat, adică în grupul care a primit toate dozele de vaccin, decât în grupul nevaccinat.
TDAH: Unul din zece copii din Statele Unite are un diagnostic de TDAH, incidența fiind de 20 de ori mai mare în
rândul celor vaccinați decât în rândul celor nevaccinați.
Am obținut, de asemenea, câteva informații interesante despre autism.
Când am analizat copiii, indiferent dacă erau alăptați sau nu și dacă erau vaccinați sau
nu, am constatat ceva foarte, foarte interesant.
Riscul cel mai redus a fost înregistrat în rândul copiilor nevaccinați.
Acest lucru era valabil pentru toate vaccinările, indiferent dacă au fost administrate
înainte sau după împlinirea vârstei de un an.
Așadar, nu au primit absolut niciun vaccin.
Dacă au fost alăptate, riscul lor era cel mai mic.
În cazul copiilor nevaccinați, care au fost însă hrăniți cu biberonul sau cu lapte praf pentru sugari, probabilitatea de
a primi un diagnostic de autism a fost de 2,5 ori mai mare.
În cazul în care au fost vaccinate și alăptate – adică exact invers –, probabilitatea de a primi
un diagnostic de autism era de 6,7 ori mai mare.
Și, în cele din urmă, cei care au înregistrat cele mai slabe rezultate – cu un risc de
12,5 ori mai mare – au fost cei vaccinați.
Este vorba despre copii complet vaccinați, care nu au fost alăptați.
Și am definit termenul „alăptat”: pentru ca un copil să fie considerat alăptat, acesta trebuie să fi primit
lapte matern în mod regulat pe o perioadă de cel puțin șase luni. Înainte de a împlini doi ani.
Știu, desigur, că uneori copiii se nasc în situații dificile.
Înțeleg situația în ceea ce privește posibilitatea de a alăpta în mod consecvent.
În plus, dorim să luăm în considerare o comparație între copiii vaccinați și cei nevaccinați, precum și modul în care a avut
loc nașterea: dacă a fost o naștere normală sau o cezariană.
Și în acest caz îmi dau seama că există anumite situații de urgență în care lucrurile sunt foarte, foarte dificile.
Pentru o familie, decizia de a opta pentru o naștere prin cezariană este una foarte dificilă.
Cel mai important lucru pentru sănătate este să ai un copil sănătos și plin de viață.
Înțeleg perfect.
Însă riscul cel mai mic îl prezintă, din nou, copiii nevaccinați născuți pe cale normală.
În cazul unei nașteri prin cezariană, probabilitatea unui diagnostic de autism este de 4,6 ori mai mare.
Și aceasta este ipoteza igienei.
În cazul unei nașteri vaginale, are loc o colonizare extinsă cu microbi esențiali pentru viață.
În cazul unei cezariană, acestea nu sunt refăcute.
S-a dovedit, așadar, că acest lucru este foarte, foarte important.
Există alternative la cezariană pentru a introduce microorganisme în organismul fătului.
În cazul unei situații inverse, când copilul este vaccinat în urma unei nașteri
normale, am constatat un risc de 9,2 ori mai mare.
Și apoi, cel mai grav lucru, unul dintre cele mai grave rezultate pe care le-am observat în cadrul studiului, așa
cum a fost cazul fiului meu: vaccinat și născut prin cezariană, cu un risc de 18,7 ori mai mare.
Acest articol de specialitate a fost publicat în 2021 în „Journal of Translational Science”.
Aș dori să mă refer la câteva alte publicații înainte de a reveni la propria mea cercetare.
Acestea sunt rezultatele unui studiu realizat de James Lyons-Weiler și dr. Paul Thomas.
A fost publicată în 2020.
Și se observă ceva foarte, foarte asemănător.
Au analizat vizitele efective la medic.
Câte vizite la medic au avut acești copii în cabinetul doctorului Thomas, atunci când erau vaccinați
(roșu), în comparație cu cei nevaccinați (albastru)?
Și au fost diagnosticate aceste afecțiuni specifice în cadrul acestor consultații medicale?
Și din nou am văzut ceva foarte, foarte asemănător.
Dar observați că autismul lipsește.
Și, într-adevăr, în cabinetul doctorului Thomas, având în vedere că aceste bare roșii reprezentau, de obicei,
copiii parțial vaccinați, nu erau suficienți copii cu autism pentru a se putea întocmi statistici.
Rata de autism în cabinetul său era de aproximativ 1 la 250.
Publicarea acestei cercetări este periculoasă. Este foarte, foarte dificilă.
În acest caz particular, articolul științific a fost publicat în 2020 într-o revistă de specialitate foarte renumită, International
Journal of Environmental Research and Public Health.
Aproape imediat după ce articolul de specialitate a fost tipărit și publicat, dr. Paul Thomas
a fost privat de dreptul de a profesa medicina.
A fost o suspendare imediată; nu a mai putut exercita profesia de medic în statul Oregon.
A urmat o singură plângere anonimă adresată revistei.
Articolul de specialitate a fost eliminat în 2021.
Am fost unul dintre evaluatorii inițiali ai lucrării.
Ziarul m-a sunat și mi-a spus: „Oh, ne-am gândit să retragem articolul.
Ne temem că provine din cabinetul unui singur medic.
„Și considerăm că copiii nevaccinați diferă prea mult de cei vaccinați pentru a putea realiza un studiu valabil.”
Și îi pun pe acești copii, pe acești adulți, pe oamenii care pun la îndoială siguranța și
eficacitatea vaccinurilor, într-o singură categorie.
Ei spun: Ești diferit, ești ciudat, mergi mai rar la doctor, rămâi acasă chiar și când ai o hemoragie cerebrală.
Ei lansează astfel de afirmații absurde pentru a discredita acest tip de studiu.
Exact asta au făcut.
Așa că m-a sunat revista și i-am spus: „Alo.
Știți, am verificat studiul.
„Îmi mențin recenzia și știu din întâmplare că pacienții doctorului Thomas sunt foarte, foarte mulțumiți de el.”
Era vorba despre diferențe în comportamentul legat de sănătate, ceea ce înseamnă că copiii nevaccinați
nu merg la medic, ceea ce cu siguranță nu era cazul.
Autorizația doctorului Thomas a fost, așadar, restabilită cu condiții foarte stricte.
Nu i s-a permis să vorbească despre vaccinuri.
I s-au încălcat drepturile prevăzute în Primul Amendament.
Avea voie să trateze doar anumiți pacienți și nu putea participa la luarea deciziilor importante.
El a depus o plângere la nivel federal împotriva Ordinului Medicilor din Oregon.
Îi urez mult succes în acest demers.
Pe atunci eram foarte, foarte mândru că dr. Lyons-Weiler, cercetătorul și primul autor al acestei publicații, a ripostat.
De fapt, împreună cu un alt medic, el a efectuat o analiză a acelorași date și a demonstrat că părinții care primeau un
formular de consimțământ și răspunsuri clare de la medicul lor pediatru, dr. Thomas, mergeau cu plăcere la consultație.
Imaginați-vă: primești răspunsuri clare, așa că te întorci acolo.
Astfel, au împărțit cabinetul în trei grupe: cu grad ridicat, mediu și scăzut de utilizare a serviciilor medicale.
Când gradul de utilizare este ridicat, merg adesea la medic. Când gradul de utilizare este scăzut, nu merg atât de des la medic.
Și mai există și grupul care se află între cele două.
Grupul vaccinat este, așadar, linia albastră sau curba albastră.
Iar grupul celor nevaccinați este reprezentat de linia galbenă.
Îmi cer scuze pentru calitatea slabă a imaginii.
Și au constatat că copiii nevaccinați se prezentau, în mod constant, mai des la medic, indiferent dacă
utilizau serviciile medicale într-o măsură mare sau medie.
La fel s-a întâmplat și în cazul celui mai scăzut nivel de utilizare a serviciilor medicale.
Cu alte cuvinte: copiii nevaccinați nu merg mai rar la medic atunci când se adresează
medicului lor și primesc răspunsuri clare.
Vor să-și ducă copilul la un control medical. Au încredere în medicul lor. Au o relație bună cu acesta.
Și de aceea ies cel puțin la fel de des ca de obicei.
Acum aș dori să mă refer la un studiu publicat în 2022 de „Centers for Disease Control”.
S-a descoperit într-adevăr o legătură între adjuvantul pe bază de sare de aluminiu conținut în vaccinuri și astmul cronic.
Au fost analizate vaccinările efectuate înainte de vârsta de 24 de luni, precum și cazurile de astm
diagnosticate între vârsta de 24 de luni și cinci ani.
S-a constatat că, în cazul în care copilul suferea de eczeme – eczemele fiind un semn al unei boli autoimune.
Așadar, în cazul în care copilul suferea de eczeme și a primit doza maximă posibilă de aluminiu din
vaccinuri, riscul de astm era cu 63 la sută mai mare.
Aceasta se numește astm în perioada preșcolară sau în copilărie.
Se diagnostichează foarte, foarte devreme și nu într-un anumit interval de timp.
Acesta este un alt semn al unei boli autoimune.
Dacă sufereau de eczeme, riscul lor era mai mare, mai ales dacă primeau doza maximă de vaccin.
Însă CDC nu va include niciodată un grup de control cu expunere zero, așa că se dovedește că bara albastră de aici
reprezintă un conținut ridicat de aluminiu, iar bara portocalie conține doar puțin mai puțin aluminiu.
Asta e o înșelătorie, așa se numește înșelătorie; ar fi trebuit să includă un grup cu expunere zero; am fi
observat o diferență mult mai clară în acel grup dacă ar fi realizat cu adevărat un studiu controlat.
Dacă ar fi analizat copiii fără eczeme, aceștia ar fi prezentat totuși un risc mai ridicat de astm.
Dacă ai un copil care prezintă simptome asemănătoare eczemelor – o afecțiune care este în mod evident
autoimună –, este recomandabil să renunți la programul de vaccinare sau să îl amâni.
Acești copii au fost vaccinați înainte de vârsta de 24 de luni, iar rezultatele au indicat o incidență mai mare a astmului.
Dacă analizăm mai în detaliu acest studiu: primii doi ani de viață – a fost o concesie monumentală – CDC nu
se alătură niciodată celor care susțin că vaccinurile ar provoca altceva decât fericire și soare.
Cu toate acestea, au recunoscut că astmul persistent se referea la trei cazuri de astm sever diagnosticate
la copii cu vârste cuprinse între doi și cinci ani.
Deci ați recunoscut.
În mod ciudat, tocmai dr. Frank DiStefano – un cercetător interesant – a contribuit la mușamalizarea
legăturii dintre vaccinuri și autism, ceea ce a dus la realizarea filmului „Vaxxed”.
A fost implicat și în mușamalizarea cazului veteranilor din Vietnam și al substanței Agent Orange.
Așadar, avea un trecut în care poate nu fusese chiar atât de riguros cu adevărul, dar
și-a publicat lucrarea și apoi s-a pensionat.
Așadar, acesta a fost ultimul său cuvânt.
Bine, sunteți pregătiți pentru și mai multe diagrame cu bare?
Acum trecem direct la subiect: iată faptele concrete, adevărul crud, rezultatele studiilor care
compară persoanele vaccinate cu cele nevaccinate.
Aș dori să evidențiez un contrast extrem de puternic, și fac asta dintr-un motiv întemeiat.
Aș vrea ca oamenii să înțeleagă cu adevărat că acest tip de analiză – analiza realizată exclusiv de cercetători independenți
– nu provine de la universități finanțate de stat și nici direct de la CDC sau de la „Institutele Naționale de Sănătate”.
Aceștia sunt cercetători independenți, iar acesta este rezultatul muncii lor.
Și dacă publicăm asta, nu avem nimic de câștigat; dimpotrivă, ne-am putea pierde mijloacele de trai, am putea fi acuzați, ne-am
putea pierde dreptul de a practica medicina și așa mai departe.
Așadar, din multe puncte de vedere, nu îmi face nicio plăcere să evidențiez amploarea pagubelor, riscând în același timp și
mijloacele mele de trai, precum și bunăstarea familiei mele.
Dar dacă ne uităm la studiul realizat de dr. Mawson, care a folosit din nou baza de date Florida Medicaid:
Este vorba despre tulburările de autism, sindromul hiperkinetic, ADHD, epilepsie, crize, tulburări de învățare,
encefalopatie, spasme și cel puțin una dintre cele patru tulburări neurologice de dezvoltare menționate.
Prin urmare, riscurile variază de la peste 2 %, peste 2,5 % până la aproape 7 % în cazul tulburărilor de învățare.
În plus, el a studiat în același timp și nașterile premature, iar toate aceste riscuri sunt în creștere – astfel,
în cazul nașterilor premature observăm o rată mai ridicată.
Ca urmare, noi, cei de la „Children’s Health Defense”, ne-am intensificat eforturile.
Colaborăm direct cu niște medici minunați, care doresc să rămână anonimi și care tratează în
cabinetele lor atât copii vaccinați, cât și nevaccinați.
Conform ultimului recensământ, avem zece medici diferiți, ale căror date anonimizate le-am utilizat – toate acestea sunt
cabinete medicale extrem de sigure; păstrăm datele într-un mod extrem de sigur și nu dezvăluim niciodată
nimic care ar putea duce la identificarea pacienților.
Și am văzut cum acest număr a crescut până la peste – această cifră este depășită –; în prezent avem peste 100.000 de pacienți.
De fapt, nici nu ar trebui să facem asta, deoarece CDC dispune de o bază de date proprie care
nu cuprinde 100.000, ci trei milioane de copii.
Dar ei nu fac publice aceste date, nici măcar – și îmi pare rău să spun asta – nu le transmit nici măcar
ministrului Kennedy; încearcă în permanență să le ascundă.
În diverse locuri și în ciuda diverselor obstacole juridice, în această cohortă avem 4.000 de pacienți care nu
au fost vaccinați deloc și i-am urmărit încă de la naștere pe o perioadă de cel puțin patru ani.
Copiii mai mari din acest grup au vârste cuprinse între 13 și 15 ani.
Vârsta minimă este de patru ani, pentru că vrem să avem diagnostice de întârziere în
dezvoltare, autism, ticuri sau orice altceva.
Restul grupului este format în principal din copii parțial vaccinați.
Aceasta a constituit baza publicațiilor mele anterioare, dar am extins grupul și îl vom extinde în continuare.
Deci, doar ca să vă arăt: este o noutate absolută, această lucrare tocmai este publicată.
Am analizat tulburările de dezvoltare neurologică, am analizat bolile autoimune, iar acum ne vom concentra asupra infecțiilor.
De fapt, vaccinurile au rolul de a vă menține sănătoși și de a preveni infecțiile.
Însă am observat în această cohortă că aceste infecții recurente au fost definite ca cel puțin trei diagnostice
diferite – pe o perioadă de 12 luni – în care copilul era înregistrat la acest cabinet pediatric:
Infecțiile urechilor, afecțiunile respiratorii, infecțiile cu streptococi – toate acestea erau mult, mult mai frecvente.
Și când am analizat numărul de vaccinuri administrate – am inclus și persoanele nevaccinate – și anume: în primul an de
viață, una până la trei vaccinuri; în primul an de viață, patru până la șase; șase până la nouă și apoi zece sau mai multe.
Și ceea ce se observă este că, în general și în aproape toate cazurile, cei nevaccinați se simt mult mai bine.
Așadar, sunt pur și simplu copii mai sănătoși.
Se observă o incidență mai scăzută în cazul a zece sau mai multe vaccinări împotriva afecțiunilor respiratorii, iar eu aș
atribui acest lucru faptului că, atunci când se vaccinează un copil sănătos, se continuă pur și simplu vaccinarea.
Noi numim acest fenomen „efectul persoanei vaccinate sănătoase”.
Și acestea sunt, de obicei, informațiile pe care le vedem.
Nu tratăm aceste informații cu ușurință.
Și aș dori, de asemenea, să îmi exprim disponibilitatea:
Dacă vaccinurile se dovedesc eficiente, dacă vaccinurile dau rezultate mai bune, vrem să le acordăm tot sprijinul nostru.
Este doar datoria noastră să ne asigurăm că suntem absolut corecți și că prezentăm adevărul în întregime în publicațiile noastre.
În ansamblu, diferența este deci foarte, foarte evidentă atunci când comparăm copiii vaccinați cu cei nevaccinați.
Copiii vaccinați suferă într-un fel sau altul.
Nu știm despre ce tulburare anume ar putea fi vorba.
Dar știm, de asemenea, că există tehnologia și instrumentele necesare pentru a anticipa
aceste efecte adverse specifice ale vaccinării.
Voi sări peste câteva diapozitive pentru a trece direct la concluzie.
Prin urmare, aceștia prezintă mai puține întârzieri în dezvoltare și diagnostice neurologice.
Suferă mai rar de astm, otite, boli autoimune și alergii, infecții ale căilor respiratorii, precum și
infecții cu streptococi și, în general, sunt mai sănătoși.
Deci, este clar.
Nu încercăm să inducem în eroare pe nimeni, iar afirmațiile noastre se bazează pe 11 studii
independente care prezintă rezultate foarte, foarte similare.
V-am prezentat rezultatele obținute de Anthony Mawson, de la „Children’s Health Defense”,
precum și de James Lyons-Weiler și Paul Thomas.
Acestea sunt, așadar, doar trei dintre grupurile de cercetare care desfășoară acest tip de studii, iar noi observăm în mod
constant acest tip de efect, iar asta este, după cum știți, evident o chestiune foarte personală pentru mine, și este o
chestiune foarte personală pentru mulți oameni care lucrează pentru „Children’s Health Defense” și susțin organizația.
Dar, încă o dată: nu ne propunem să le impunem oamenilor ce trebuie să facă.
Vrem să informăm oamenii și să ne asigurăm că au la îndemână mijloacele necesare pentru a lua o decizie în cunoștință de cauză
cu privire la orice intervenție, în special la intervențiile din prima copilărie și din
aceste etape de dezvoltare extrem de sensibile.
Mulțumesc mult.
Dr. Brian Hooker, „Children’s Health Defense”