Dr. Brian Hooker je vedecký riaditeľ organizácie Children’s Health Defense.
Children’s Health Defense je nezisková organizácia so sídlom v USA.
Jej poslaním je chrániť zdravie detí po celom svete, odhaľovať príčiny poškodenia zdravia detí a volať
k zodpovednosti tých, ktorí za to nesú zodpovednosť.
Brian Hooker predniesol 29. apríla 2026 vo Švajčiarsku prednášku, ktorú moderoval Thomas Eglinski z AUF1.
Na základe osobnej skúsenosti sa Brian Hooker pred 28 rokmi začal zaoberať témou očkovania
v súvislosti s chronickými ochoreniami detí.
Už vtedy zistil, že počet chronicky chorých detí na celom svete výrazne stúpol.
V súčasnosti trpí poruchou vývoja jedno z piatich detí v Spojených štátoch.
Jeho vedecké štúdie, v ktorých porovnáva očkované a neočkované deti z hľadiska chronických ochorení, ako aj
podobné štúdie jeho kolegov, sú odbornými lekárskymi časopismi paušálne odmietané na uverejnenie.
Vzniká teda otázka:
Prečo práve tieto rozsiahle štúdie o očkovaní kategoricky potláčajú vysoko profesionálni odborníci vo svojom
odbore a prečo sa zamlčujú tieto dramatické súvislosti?
Kto má záujem na tom, aby sa o tom široká lekárska verejnosť a svetové obyvateľstvo nedozvedeli?
V prednáške sa dozviete viac o vedeckej práci Briana Hookera a o šokujúcich výsledkoch jeho vedeckých štúdií.
Tak poďme na to. Som vedecký riaditeľ organizácie Children's Health Defense.
Začal som pracovať pre Roberta F. Kennedyho Jr. približne v roku 2015.
A nakoniec bol v roku 2021 priamo zamestnaný v organizácii Children's Health Defense.
Mám dieťa, ktoré utrpelo ujmu v dôsledku očkovania.
Keď mal môj syn 15 mesiacov, dostal tri očkovania, hoci mal v tom čase aktívny zápal ucha.
Následne sa u neho veľmi, veľmi rýchlo prejavili poruchy neurologického vývoja. Bol mu diagnostikovaný autizmus.
Vtedy, pred 28 rokmi, som teda zistil, že počet chorých detí v Spojených štátoch a vlastne na celom svete výrazne stúpol.
V súčasnosti trpí v Spojených štátoch vývojovou poruchou jedno zo šiestich detí – v súčasnosti už jedno z piatich detí.
Aspoň jedno z 31 detí má autizmus, má diagnostikovaný autizmus.
V mojom rodnom štáte Kalifornii je to jedno z 19 detí.
V Los Angeles, v okrese Los Angeles, je to už každý desiaty chlapec.
A ak ste videli film „Vaxxed“, viete, že – ako sa dalo očakávať – postihuje to troch z desiatich afroamerických chlapcov.
To znamená, že u 30 % afroamerických chlapcov v okrese Los Angeles je diagnostikovaná porucha autistického spektra.
Všetky tieto počty prípadov od konca 80. a začiatku 90. rokov stúpli.
Vieme tiež, že lekári z hlavného prúdu, farmaceutickí zástupcovia a predstavitelia vlády nám veľmi často
tvrdia, že poškodenia spôsobené očkovaním sú zriedkavé a vyskytujú sa len u jedného z milióna.
Len jeden z milióna ľudí má reakciu na očkovanie. Ale to nie je pravda.
Vieme, že CDC zadalo vypracovanie štúdie, a to v roku 2010.
V tejto štúdii analyzovali 1,4 milióna očkovaní, ktoré boli podané v priebehu troch rokov.
Z toho bolo 35 000 potenciálne závažných vedľajších účinkov.
Pre mňa to teda nie je jeden z milióna, ale 35 000 z milióna, čo je úplne iné číslo. Alebo je to približne 2,6 %.
A ak k tomu ešte zohľadníme, že ľudia dostávajú viac ako jednu dávku vakcíny – tento pôvodný údaj sa totiž
vzťahoval len na jednu dávku –, pravdepodobnosť poškodenia spôsobeného očkovaním stúpa na 10 %.
Je to teda potenciálne vážne.
CDC sa viac-menej odmietlo naďalej financovať túto štúdiu a jej financovanie nebolo predĺžené.
To by automaticky spustilo náš systém hlásenia nežiaducich účinkov.
Namiesto toho, aby sa zamerali na budúcnosť a skutočne pochopili následky očkovania, sa toho vzdali.
Čo sa stane, ak porovnáme očkované a neočkované deti?
Už vieme, že CDC tieto informácie jednoducho nechcelo vedieť.
Prerušili akýkoľvek kontakt s týmito výskumníkmi. Neodpovedali ani na ich e-maily, ani na ich telefonáty.
V roku 2017 som však začal skúmať výsledky očkovaných a neočkovaných detí.
Ak dieťa dostane aspoň jedno očkovanie, považuje sa za očkované. Ak dieťa nedostane žiadne očkovanie, považuje sa za neočkované.
V nasledujúcich snímkach teda rozlišujeme medzi očkovanými a neočkovanými deťmi.
Nejde teda nevyhnutne o deti, ktoré sú úplne zaočkované, ale už jedna alebo viac dávok vakcíny z nich robí zaočkované deti.
Keď sa na to pozrieme: Ide o štúdiu, ktorú v roku 2017 vypracoval môj dobrý kolega Anthony Mawson.
Červené stĺpce predstavujú očkované deti. Modré stĺpce predstavujú neočkované deti.
A ako vidíte, alergická rinitída, teda alergie nosnej sliznice, sa v očkovanej skupine
vyskytuje vo všetkých prípadoch 30-krát častejšie.
A vo všeobecnosti išlo o čiastočne zaočkované deti.
V tejto vzorke to boli náhodou deti, ktoré sa učili doma.
Ak sa potom pozrieme na ostatné ochorenia, ktoré sme skúmali, išlo vo všeobecnosti o autoimunitné ochorenia
alebo poruchy vývoja, ktoré sa u očkovaných detí vyskytovali 3,9-krát až približne 5-krát častejšie.
Dodáva mi to odvahu, keď vidím, že prichádza čoraz viac ľudí.
Čím viac ľudí je v tejto malej miestnosti, tým je tam teplejšie, ale rodiny, ktoré sa spolu potia, držia spolu.
V tej istej štúdii vedci porovnávali skutočné prípady infekcie u očkovaných detí s neočkovanými deťmi.
A zistili, že zápal pľúc sa vyskytoval približne 5-krát častejšie.
Išlo o zápaly pľúc, ktoré zvyčajne vyžadovali hospitalizáciu.
Okrem toho približne 20 % všetkých očkovaných detí trpelo chronickými zápalmi uší, zatiaľ
čo u neočkovaných detí to bolo menej ako 6 %.
Vieme, že nie všetky deti sa rodia rovnaké. No dobre, niektoré deti sa rodia v horšom zdravotnom stave ako ostatné.
V tomto prípade vedci skúmali predčasné pôrody. Išlo teda o predčasne narodené deti.
A porovnávali očkované deti s neočkovanými.
Ak teda boli očkované a narodili sa predčasne, ich riziko vývoja neurologickej poruchy – teda autizmu, tiky, ADHD, poruchu
autistického spektra alebo Aspergerov syndróm – bolo 14,5-krát vyššie ako u detí narodených v termíne a nezaočkovaných.
V tej istej skupine osôb bola pravdepodobnosť, že im bude stanovená táto diagnóza, u detí narodených v
termíne a očkovaných 2,7-krát vyššia ako u neočkovaných detí.
Dobre, aby sme mohli tento druh výskumu publikovať v uznávanej vedeckej alebo
medicínskej odbornej literatúre, potrebujeme kontakty.
Je to veľmi, veľmi náročný proces. Nazývame to kontaktným športom.
Tento odborný článok bol po prvýkrát prijatý na uverejnenie v časopise s názvom „Frontiers in Public Health“.
Hneď ako bol článok prijatý a bolo zverejnené len jeho zhrnutie, vyvolalo to veľký rozruch.
Len za prvý víkend, keď bola táto práca zverejnená na webovej stránke časopisu, zaznamenalo zhrnutie 80 000 stiahnutí.
Nakoniec bola táto práca v pondelok popoludní, po víkende, stiahnutá z časopisu „Frontiers in Pediatrics“.
Povedali: „Článok sme nestiahli. Ešte sme nedokončili jeho recenziu.“
Áno, to je pravda. Ešte sme s kontrolou neskončili. A skontrolovali sme to ešte raz.
„A tentoraz sme sa rozhodli článok zamietnuť.“
Našťastie bol tento článok opäť uverejnený.
Bol uverejnený v nezávislejšom odbornom časopise.
Celý proces však skončil tým, že prvý autor, Anthony Mawson, bol v tom čase suspendovaný zo svojej univerzity.
Aspoň že tá štúdia bola zverejnená.
V roku 2020 som sa zoznámil s novinárom špecializujúcim sa na medicínu Neilom Millerom a
túto štúdiu sme začali už začiatkom roka 2018.
Skúmali sme deti, ktoré boli očkované v prvom roku života, a porovnali sme ich s deťmi,
ktoré v prvom roku života neboli očkované.
V tom čase sme teda zohľadňovali iba očkovania dojčiat, čo predstavuje približne 24
očkovaní – rozdiel medzi oboma skupinami.
Rovnako ako v prípade Mawsonovej štúdie však väčšina našich očkovaných detí nebola úplne zaočkovaná.
V priemere teda dostali v prvom roku života 8 až 9 očkovaní.
Ak vezmeme do úvahy len prvý rok života, počas ktorého sa očkuje obzvlášť intenzívne – až 6 alebo 7 očkovaní naraz –, v tomto
období sa vývojové oneskorenia vyskytovali dvakrát častejšie a astma sa v očkovanej skupine
vyskytovala 4,5-krát častejšie ako v neočkovanej skupine.
Upozorňujeme, že tieto červené pruhy znázorňujú len čiastočne očkované deti.
Aj zápaly uší sa v očkovanej skupine vyskytovali dvakrát častejšie ako v neočkovanej.
A keď sme sa potom začali zaoberať ochoreniami tráviaceho traktu, všimli sme si niečo,
čo bolo veľmi podobné vývojovým oneskoreniam.
To som považoval za veľmi zaujímavé:
Očkované deti mali 2,5-krát viac ochorení tráviaceho traktu ako neočkované deti.
Bolo naozaj ťažké zverejniť tento vedecký článok.
Dobre, tak sme tento článok zaslali do piatich rôznych renomovaných lekárskych odborných časopisov s recenzným konaním.
Dalo by sa teda predpokladať, že aspoň jeden z týchto časopisov by ich posúdil a nezamietol by ich hneď paušálne.
Je však príznačné, že prácu zamietli do 24 hodín od jej odovzdania.
Jeden z recenzentov skutočne napísal: „Brian Hooker je odporca očkovania, bodka, tento odborný článok odmietam.“
Bol to teda útok na mňa, nie na prácu.
Nakoniec sme našli časopis „SAGE Open Medicine“.
A vedecké časopisy zvyčajne článok posúdia raz a potom ho buď prijmú, alebo odmietnu.
Dobre, v tomto prípade článok trikrát samostatne posudzovali štyria rôzni recenzenti v priebehu 11
mesiacov a zakaždým k nemu pripojili svoje pripomienky.
Vznik tohto článku teda trval dlhšie ako tehotenstvo.
Článok bol nakoniec prijatý vydavateľstvom SAGE a uverejnený v máji 2020, práve včas pred vypuknutím pandémie.
A bol zobrazený alebo stiahnutý približne 300 000-krát. Je to veľmi, veľmi obľúbený článok.
Približne každých päť až šesť mesiacov dostávam e-mail od časopisu, v ktorom sa niekto
sťažuje na článok a žiada, aby bol odstránený.
Až doteraz, o šesť rokov neskôr, sa nás stále držia.
Bol to dôležitý míľnik, pretože nejde len o dôležitý článok v dôležitom časopise, ale tento časopis bol tiež zaradený do indexu
Národnej lekárskej knižnice amerického Národného inštitútu zdravia – zástancovia očkovania, vedci, vedúci
pracovníci, lekári, ktokoľvek, sa o to neustále snažia.
Nenechali sme sa odradiť a začali sme novú štúdiu, ktorá bola uverejnená v roku 2021.
Rozšírili sme našu kohortu – teda skupinu skúmaných detí – na dvojnásobok pôvodnej štúdie.
Teraz porovnáme úplne zaočkovaných pacientov, ktorí dodržali očkovací plán, s úplne nezaočkovanými
pacientmi, a keď to urobíme, naše červené stĺpce sa zväčšia.
Zameriavame sa teda na alergie, ochorenia tráviaceho traktu, astmu, autizmus, ADHD a chronické zápaly uší.
Niektoré z týchto rozdielov: Chronické zápaly uší sa v očkovanej skupine, teda v skupine s kompletným očkovaním,
vyskytujú takmer 28-krát častejšie ako v neočkovanej skupine.
ADHD: Jedno z desiatich detí v Spojených štátoch má diagnostikované ADHD, pričom výskyt tejto poruchy je v
očkovanej skupine 20-krát vyšší ako v neočkovanej skupine.
Získali sme tiež niekoľko zaujímavých poznatkov o autizme.
Keď sme si všimli deti, ktoré boli alebo neboli dojčené a ktoré boli alebo neboli
očkované, zistili sme niečo veľmi, veľmi zaujímavé.
Najmenšie riziko predstavovali nezaočkované deti.
To platilo pre všetky očkovania, bez ohľadu na to, či boli podané pred alebo po prvých narodeninách.
Takže nedostali vôbec žiadne očkovania.
Ak boli dojčené, ich riziko bolo najnižšie.
U nezaočkovaných detí, ktoré však boli kŕmené z fľašky alebo detskou výživou, bola pravdepodobnosť, že
im bude diagnostikovaný autizmus, 2,5-krát vyššia.
Ak boli očkované a dojčené – teda v opačnom prípade – pravdepodobnosť, že im bude
diagnostikovaný autizmus, bola 6,7-krát vyššia.
A nakoniec najhoršie dopadli – s 12,5-násobným rizikom – práve tí, ktorí boli očkovaní.
Ide o deti, ktoré sú úplne zaočkované a neboli dojčené.
A definovali sme pojem „kojené dieťa“ takto: Aby sa dieťa považovalo za kojené, muselo pravidelne
dostávať materské mlieko počas obdobia najmenej šiestich mesiacov. Pred dovŕšením druhých narodenín.
Samozrejme viem, že deti sa niekedy narodí do ťažkých situácií.
Chápem to, pokiaľ ide o možnosť dôsledne dojčiť.
Okrem toho chceme zohľadniť porovnanie medzi očkovanými a neočkovanými deťmi, ako aj spôsob
pôrodu – či išlo o normálny pôrod alebo cisársky rez.
Aj v tomto prípade si uvedomujem, že existujú určité núdzové situácie, v ktorých je to veľmi, veľmi ťažké.
Pre rodinu je rozhodnutie pre pôrod cisárskym rezom veľmi ťažké.
Najdôležitejšie pre zdravie je mať zdravé, živé dieťa.
To úplne chápem.
Najmenšie riziko však opäť predstavujú neočkované deti, ktoré sa narodili normálnym pôrodom.
V prípade cisárskeho rezu je pravdepodobnosť diagnózy autizmu 4,6-krát vyššia.
A to je práve hygienická hypotéza.
Pri vaginálnom pôrode dochádza k rozsiahlej kolonizácii životne dôležitými mikroorganizmami.
Pri cisárskom reze sa tieto zásoby už neobnovia.
Ukázalo sa teda, že je to veľmi, veľmi dôležité.
V prípade cisárskeho rezu existujú alternatívy, ako osídliť nenarodené dieťa.
V opačnom prípade, keď je dieťa očkované pri normálnom pôrode, sme zaznamenali 9,2-násobne vyššie riziko.
A potom to najhoršie – jeden z najhorších výsledkov, aké sme v štúdii zaznamenali, ako v prípade môjho syna: očkovaný
a narodený cisárskym rezom, s 18,7-násobne vyšším rizikom.
Tento odborný článok bol uverejnený v roku 2021 v časopise „Journal of Translational Science“.
Rád by som sa venoval niekoľkým ďalším publikáciám, než sa vrátim k svojmu vlastnému výskumu.
Toto sú výsledky štúdie, ktorú vypracovali James Lyons-Weiler a Dr. Paul Thomas.
Bola vydaná v roku 2020.
A vidí sa niečo veľmi, veľmi podobné.
Skúmali skutočné návštevy u lekára.
Koľko návštev u lekára absolvovali tieto deti v ordinácii doktora Thomasa v porovnaní s
očkovanými (červená farba) a neočkovanými (modrá farba)?
A boli pri týchto návštevách u lekára diagnostikované práve tieto konkrétne ochorenia?
A opäť sme videli niečo veľmi, veľmi podobné.
Všimnete si však, že tam chýba autizmus.
A skutočne, keďže tieto červené pruhy v ordinácii doktora Thomasa zvyčajne predstavovali čiastočne očkované deti, nebolo tam dosť
detí s autizmom na to, aby bolo možné vypracovať štatistiky.
Miera výskytu autizmu v jeho ordinácii bola približne 1 ku 250.
Zverejnenie tohto výskumu je nebezpečné. Je to veľmi, veľmi ťažké.
V tomto konkrétnom prípade bol odborný článok uverejnený v roku 2020 vo veľmi renomovanom odbornom časopise International
Journal of Environmental Research and Public Health.
Takmer ihneď po uverejnení odborného článku bola Dr. Paulovi Thomasovi odobratá lekárska licencia.
Išlo o okamžité pozastavenie výkonu povolania, v štáte Oregon už nemohol vykonávať lekársku prax.
Na to nasledovala jediná anonymná sťažnosť adresovaná časopisu.
Odborný článok bol v roku 2021 odstránený.
Bol som jedným z pôvodných recenzentov tejto práce.
Zavolali mi z novín a povedali: „Ach, uvažovali sme nad tým, že ten článok stiahneme.“
Obávame sa, že pochádza z praxe jedného konkrétneho lekára.
„A my sa domnievame, že nezaočkované deti sa od zaočkovaných detí príliš líšia na to, aby bolo možné uskutočniť platnú štúdiu.“
A týchto detí, týchto dospelých, tých ľudí, ktorí spochybňujú bezpečnosť a účinnosť vakcín, zaraďujú do jednej kategórie.
Hovoria: Si iný, si zvláštny, chodíš k lekárovi menej často, zostávaš doma, aj keď máš krvácanie do mozgu.
Takéto absurdné tvrdenia vyslovujú s cieľom zdiskreditovať tento druh štúdie.
Presne to urobili.
Tak mi zavolali z časopisu a ja som povedal: „Dobrý deň.“
Viete, tú štúdiu som si preštudoval.
„Stojím si za svojou recenziou a náhodou viem, že pacienti doktora Thomasa sú s ním veľmi, veľmi spokojní.“
Išlo o rozdiely v správaní z hľadiska starostlivosti o zdravie, čo znamená, že nezaočkované deti
nechodia k lekárovi, čo rozhodne nebola pravda.
Licencia Dr. Thomasa bola teda obnovená za veľmi prísnych podmienok.
Nesmel hovoriť o vakcínach.
Zobral mu práva vyplývajúce z prvého dodatku ústavy.
Smel liečiť len určitých pacientov a nemal právo podieľať sa na dôležitých rozhodnutiach.
Podal federálnu žalobu proti Lekárskej komore štátu Oregon.
Prajem mu v tom veľa úspechov.
Vtedy som bol veľmi, veľmi hrdý na to, že Dr. Lyons-Weiler, výskumník a prvý autor tejto publikácie, sa bránil.
Spolu s ďalším lekárom skutočne vykonal analýzu tých istých údajov a preukázal, že rodičia, ktorí dostali
formulár súhlasu a jasné odpovede od svojho pediatra, Dr. Thomasa, naozaj radi chodili k lekárovi.
Predstavte si to: dostanete jasné odpovede, tak sa tam vrátite.
A tak rozdelili prax do troch skupín: s vysokým, stredným a nízkym využívaním zdravotných služieb.
Ak využívajú zdravotnú starostlivosť vo veľkej miere, často chodia k lekárovi. Ak ju využívajú
v menšej miere, k lekárovi nechodia tak často.
A potom je tu ešte tá skupina, ktorá sa nachádza niekde uprostred.
Očkovaná skupina je teda modrá čiara, resp. modrá krivka.
A skupina nezaočkovaných ľudí je znázornená žltou čiarou.
Ospravedlňujem sa za zlé čitateľnosť snímky.
A zistili, že neočkované deti navštevovali lekára vo všetkých prípadoch častejšie, bez ohľadu na to, či využívali
zdravotnú starostlivosť vo veľkej alebo strednej miere.
A rovnako to bolo aj v prípade najnižšieho využívania zdravotnej starostlivosti.
Inými slovami: Nezaočkované deti nechodia k lekárovi o nič menej často, ak sa na neho obrátia a dostanú jasné odpovede.
Chcú nechať vyšetriť svoje dieťa. Dôverujú svojmu lekárovi. Majú s ním dobrý vzťah.
A preto chodia von aspoň tak často ako zvyčajne.
Teraz by som sa chcel venovať štúdii, ktorú v roku 2022 zverejnili „Centers for Disease Control“.
Skutočne sa zistila súvislosť medzi adjuvantom na báze hliníkovej soli obsiahnutým vo vakcínach a pretrvávajúcou astmou.
Skúmali sa očkovania podané pred dovŕšením 24. mesiaca života a následne astma
diagnostikovaná vo veku od 24 mesiacov do piatich rokov.
Zistilo sa pritom, že ak malo dieťa ekzém – ekzém je príznakom autoimunitného ochorenia.
Ak teda dieťa trpelo ekzémom a dostalo najvyššiu možnú dávku hliníka v očkovacích
látkach, riziko astmy bolo o 63 percent vyššie.
Toto sa označuje ako astma v ranom detstve alebo detská astma.
Diagnóza sa stanoví veľmi, veľmi skoro, a nie v určitom časovom období.
To je ďalší príznak autoimunitného ochorenia.
Ak trpeli ekzémom, ich riziko bolo vyššie, najmä ak dostali najvyššiu dávku vakcíny.
CDC však nikdy nezahrnie kontrolnú skupinu s nulovou expozíciou, takže sa ukazuje, že modrastý stĺpec tu predstavuje vysoký obsah
hliníka a oranžový stĺpec obsahuje len o niečo menej hliníka.
To je podvod, tomu sa hovorí podvod; mali by zahrnúť skupinu s nulovou expozíciou; keby skutočne vykonali
kontrolovanú štúdiu, videli by sme tam oveľa výraznejší rozdiel.
Keby sa teraz zamerali na deti bez ekzému, aj tie by mali stále vyššie riziko astmy.
Ak má dieťa príznaky podobné ekzému – čo je zjavne autoimunitné ochorenie –, je rozumné
upustiť od očkovacieho plánu alebo ho odložiť.
Tieto deti boli očkované pred dovŕšením 24. mesiaca života a výsledky ukázali zvýšený výskyt astmy.
Ak si túto štúdiu rozanalyzujeme podrobnejšie: prvé dva roky života – išlo o obrovský ústupok – CDC sa nikdy
nepostaví na stranu tých, ktorí tvrdia, že vakcíny spôsobujú čokoľvek iné ako šťastie a radosť.
Priznali však, že v prípade pretrvávajúceho astmatu išlo o tri diagnózy ťažkého astmatu vo veku od dvoch do piatich rokov.
Takže ste to teda priznali.
Zvláštne je, že práve Dr. Frank DiStefano – je to zaujímavý výskumník – pomohol utajiť súvislosť medzi očkovacími
látkami a autizmom, čo viedlo k vzniku filmu „Vaxxed“.
Podieľal sa tiež na utajovaní informácií týkajúcich sa veteránov z Vietnamu a látky Agent Orange.
Mal teda za sebou minulosť, v ktorej možno nebol celkom úprimný, ale svoju prácu publikoval a následne odišiel do dôchodku.
To bolo teda jeho posledné slovo.
Tak čo, ste pripravení na ďalšie stĺpcové grafy?
Teraz to poviem úplne na rovinu – toto sú holé fakty, skutočné a drsné údaje týkajúce sa
štúdií porovnávajúcich očkovaných a neočkovaných.
Chcel by som poukázať na veľmi, veľmi výrazný kontrast, a mám na to dobrý dôvod.
Chcel by som, aby ľudia skutočne pochopili, že tento druh analýzy – analýza, ktorú vykonávajú výlučne nezávislí
výskumníci – nepochádza zo štátom financovaných univerzít, ani priamo z CDC či z „National Institutes of Health“.
Sú to nezávislí vedci a toto je výsledok ich práce.
A ak to zverejníme, nemáme z toho žiadny prospech, naopak, môžeme prísť o živobytie, byť obvinení,
prísť o lekárske oprávnenie a tak ďalej a tak ďalej.
V mnohých ohľadoch mi teda nerobí radosť poukazovať na rozsah škôd a pritom ešte aj
riskovať svoje živobytie a blahobyt svojej rodiny.
Ak sa však pozrieme na štúdiu Dr. Mawsona, ktorý opäť čerpal z databázy Florida Medicaid:
Ide o autistické poruchy, hyperkinetický syndróm, ADHD, epilepsiu, záchvaty, poruchy učenia, encefalopatiu, zášklby a aspoň
jednu zo štyroch uvedených neurologických vývojových porúch.
Riziko porúch učenia sa teda pohybuje od viac ako 2 %, cez viac ako 2,5 % až po takmer 7 %.
Okrem toho zároveň skúmal predčasné pôrody a všetky tieto riziká stúpajú – pri predčasných
pôrodoch teda pozorujeme vyššiu mieru výskytu.
V dôsledku toho sme v organizácii „Children’s Health Defense“ zintenzívnili naše úsilie.
Spolupracujeme priamo s vynikajúcimi lekármi, ktorí si zachovávajú anonymitu a vo svojich
ambulanciách ošetrujú ako očkované, tak aj neočkované deti.
Podľa posledného sčítania máme desať rôznych lekárov, od ktorých sme použili anonymizované údaje – ide výlučne o veľmi, veľmi
bezpečné lekárske ordinácie, údaje uchovávame veľmi, veľmi bezpečne a nikdy
nezverejňujeme nič, čo by mohlo identifikovať pacientov.
A videli sme, ako tento počet narástol na súčasných viac ako – toto je už neaktuálne –; v
súčasnosti máme viac ako 100 000 pacientov.
Vlastne by sme to vôbec nemuseli robiť, pretože CDC disponuje vlastnou databázou, ktorá nezahŕňa 100 000, ale tri milióny detí.
Tieto údaje však nezverejňujú, dokonca ich – a hovorím to len nerád – neposkytujú ani
ministrovi Kennedymu, neustále sa ich snažia utajiť.
Na rôznych miestach a napriek rôznym právnym prekážkam máme v tejto kohorte 4 000 úplne neočkovaných pacientov, ktorých
sme sledovali od narodenia počas minimálne štyroch rokov.
Staršie deti v tejto skupine majú medzi 13 a 15 rokov.
Najmladší vek je štyri roky, pretože chceme mať diagnózy týkajúce sa vývojových oneskorení, autizmu, tikov a podobne.
Zvyšok skupiny tvoria prevažne čiastočne zaočkované deti.
To bol základ mojich predchádzajúcich publikácií, ale skupinu sme rozšírili a budeme ju ďalej rozširovať.
Tak, len aby som vám to ukázal: Je to úplná novinka, táto práca práve vychádza.
Zaoberali sme sa neurologickými vývojovými poruchami, zaoberali sme sa autoimunitnými
ochoreniami, teraz sa budeme venovať infekciám.
Vakcíny majú totiž za úlohu udržať vás zdravých a predchádzať infekciám.
V tejto kohorte sme však zistili, že tieto opakované infekcie boli definované ako najmenej tri rôzne diagnózy –
v priebehu 12 mesiacov –, počas ktorých bolo dieťa zaregistrované v tejto pediatrickej ambulancii:
Zápaly uší, ochorenia dýchacích ciest, streptokokové infekcie – to všetko bolo oveľa, oveľa častejšie.
A keď sme sa potom pozreli na počet podaných očkovaní – pripočítali sme aj neočkovaných – a to v prvom roku
života: jedna až tri očkovania, v prvom roku života: štyri až šesť, šesť až deväť a potom desať alebo viac.
A vidno, že nezaočkovaným sa celkovo a takmer vo všetkých prípadoch darí oveľa lepšie.
Sú to teda jednoducho zdravšie deti.
Pri desiatich alebo viac očkovaniach proti ochoreniam dýchacích ciest sa zaznamenáva nižšia hodnota, a to by som
skutočne pripisoval tomu, že k tomu dochádza, keď sa zdravé dieťa očkováva a jednoducho sa v očkovaní pokračuje.
Toto nazývame „efektom zdravého očkovaného“.
A práve takéto informácie zvyčajne vidíme.
Tieto informácie neberieme na ľahkú váhu.
A chcel by som tiež vyjadriť svoju ochotu:
Ak vakcíny zvíťazia, ak vakcíny prinesú lepšie výsledky, chceme im poskytnúť všetku možnú dôveru.
Našou povinnosťou je len zabezpečiť, aby sme boli absolútne spravodliví a aby sme vo
svojich publikáciách uvádzali výlučne pravdu.
Celkovo je to teda veľmi, veľmi zrejmé, keď porovnáme očkované a neočkované deti.
Očkované deti trpia v akejkoľvek forme.
Nevieme, o akú konkrétnu poruchu by mohlo ísť.
Vieme však aj to, že existujú technológie a nástroje, ktoré umožňujú predvídať tieto
špecifické poškodenia spôsobené očkovaním.
Preskočím tu niekoľko snímok, aby som prešiel priamo k záveru.
U nich sa teda vyskytuje menej prípadov vývojových oneskorení a neurologických diagnóz.
Menej často trpia astmou, zápalmi uší, autoimunitnými ochoreniami a alergiami, infekciami dýchacích ciest,
ako aj streptokokovými infekciami a celkovo sú zdravší.
To je teda jasné.
Nesnažíme sa tu nikoho oklamať a opierame sa o 11 nezávislých štúdií, ktoré vykazujú veľmi, veľmi podobné výsledky.
Ukázal som vám výsledky Anthonyho Mawsona z organizácie „Children’s Health Defense“,
ako aj Jamesa Lyonsa-Weilera a Paula Thomasa.
To sú teda len tri z výskumných skupín, ktoré vykonávajú tento druh štúdií, a vo všetkých prípadoch pozorujeme tento druh
účinku, a ako viete, je to pre mňa zrejme veľmi osobná záležitosť, a je to veľmi osobná záležitosť aj pre
mnohých ľudí, ktorí pracujú pre organizáciu „Children’s Health Defense“ a túto organizáciu podporujú.
Ale ešte raz: Nejde nám o to, aby sme ľuďom predpisovali, čo majú robiť.
Chceme ľudí informovať a zabezpečiť, aby mali k dispozícii správne prostriedky na to, aby mohli prijať informované
rozhodnutie o akomkoľvek zákroku, najmä o zákrokoch v ranom detstve a v týchto veľmi, veľmi citlivých fázach vývoja.
Ďakujem veľmi pekne.
Dr. Brian Hooker, „Children’s Health Defense“