Dr Brian Hooker är vetenskaplig chef för Children’s Health Defense.
Children’s Health Defense är en ideell organisation i USA.
Deras uppdrag är att skydda barns hälsa världen över, att avslöja orsakerna till hälsoproblem
hos barn och att ställa de ansvariga till svars.
Den 29 april 2026 höll Brian Hooker ett föredrag i Schweiz, med AUF1-programledaren Thomas Eglinski som moderator.
Det var en personlig upplevelse som för 28 år sedan fick Brian Hooker att börja sätta sig in i frågan om
vaccinationer i samband med kroniska sjukdomar hos barn.
Redan då konstaterade han att antalet kroniskt sjuka barn världen över hade ökat avsevärt.
Idag har vart femte barn i USA en utvecklingsstörning.
De vetenskapliga studier han har genomfört, där han jämför vaccinerade och ovaccinerade barn med avseende på kroniska
sjukdomar, liksom liknande studier utförda av hans kollegor, avvisas generellt av medicinska facktidskrifter för publicering.
Därmed uppstår frågan:
Varför undertrycks just dessa omfattande vaccinationsstudier kategoriskt av högt kvalificerade auktoriteter inom
sitt område, och varför hemlighålls de dramatiska sambanden?
Vem har ett intresse av att den breda läkarkåren och världens befolkning inte får veta något om detta?
Lär dig mer om Brian Hookers vetenskapliga arbete och de uppseendeväckande resultaten av
hans vetenskapliga studier under föreläsningen.
Okej, då sätter vi igång. Jag är vetenskaplig chef för Children's Health Defense.
Jag började arbeta för Robert F. Kennedy Jr. omkring 2015.
Och anställdes slutligen direkt hos Children's Health Defense år 2021.
Jag har ett barn som har fått skador till följd av en vaccination.
När min son var 15 månader gammal fick han tre vaccinationer samtidigt som han hade en aktiv öroninflammation.
Därefter utvecklade han mycket, mycket snabbt neurologiska utvecklingsstörningar. Han fick diagnosen autism.
För 28 år sedan konstaterade jag alltså att antalet sjuka barn i USA – och egentligen över hela världen – hade ökat avsevärt.
Idag har ett av sex barn – numera är det ett av fem barn – i USA en utvecklingsstörning.
Minst ett av 31 barn har autism eller har fått en autismdiagnos.
I min hemstat Kalifornien är det ett av 19 barn.
I Los Angeles, i Los Angeles County, är det numera var tionde pojke.
Och om ni har sett filmen ”Vaxxed” vet ni att det – precis som man kunde förvänta sig –
drabbar tre av tio afroamerikanska pojkar.
Detta innebär att 30 % av de afroamerikanska pojkarna i Los Angeles County får diagnosen autismspektrumstörning.
Alla dessa siffror har ökat sedan slutet av 1980-talet och början av 1990-talet.
Vi vet också att läkare inom den traditionella sjukvården, läkemedelsrepresentanter och regeringsföreträdare
ofta hävdar att skador till följd av vaccinationer är sällsynta, att de endast förekommer hos en av en miljon.
Endast en av en miljon människor skulle få en vaccinationsreaktion. Men det stämmer inte.
Vi vet att CDC beställde en studie, nämligen år 2010.
I den här studien undersökte de 1,4 miljoner vaccinationer som genomfördes under en treårsperiod.
Av dessa var 35 000 potentiellt allvarliga biverkningar.
För mig är det alltså inte en av en miljon, utan 35 000 av en miljon, vilket är en helt annan siffra. Eller ungefär 2,6 %.
Och om man dessutom tar hänsyn till att människor får fler än en vaccination – den ursprungliga siffran avsåg
nämligen en enda vaccination – stiger sannolikheten för en vaccinationsskada till 10 %.
Det här är alltså potentiellt allvarligt.
CDC vägrade i stort sett att fortsätta finansiera studien, och den förlängdes inte.
Det skulle automatiskt ha satt igång vårt system för rapportering av biverkningar.
Men istället för att blicka framåt och verkligen förstå vaccinrelaterade skador har de avstått från detta.
Vad händer om vi jämför vaccinerade och ovaccinerade barn?
Vi vet redan att CDC helt enkelt inte ville ta del av denna information.
De avbröt all kontakt med dessa forskare. De svarade varken på deras e-postmeddelanden eller deras telefonsamtal.
Men 2017 började jag undersöka resultaten för vaccinerade och ovaccinerade barn.
Om ett barn får en enda vaccination räknas det som vaccinerat. Om ett barn inte får
några vaccinationer räknas det som ovaccinerat.
I de följande bilderna skiljer vi alltså mellan vaccinerade och ovaccinerade barn.
Det handlar alltså inte nödvändigtvis om barn som är fullständigt vaccinerade, utan redan en eller
flera vaccinationer gör dem till vaccinerade barn.
Om vi tittar på det här: Det här är en studie som genomfördes 2017 av en av mina duktiga kollegor, Anthony Mawson.
De röda staplarna representerar de vaccinerade barnen. De blå staplarna representerar de ovaccinerade barnen.
Och ni kan se att allergisk rinit, det vill säga näsallergier, genomgående förekommer
30 gånger oftare i den vaccinerade gruppen.
Och i stort sett handlade det om barn som var delvis vaccinerade.
I detta urval råkade det vara barn som fick hemundervisning.
Om man sedan tittar på de övriga sjukdomarna som vi har undersökt handlade det i stort sett om autoimmuna sjukdomar
eller utvecklingsstörningar, som förekom mellan 3,9 och cirka 5 gånger oftare hos de vaccinerade barnen.
Det ger mig mod att se att allt fler människor kommer.
Ju fler människor som är i det här lilla rummet, desto varmare blir det, men familjer som svettas tillsammans håller ihop.
I samma studie har forskarna undersökt faktiska infektioner hos vaccinerade barn jämfört med ovaccinerade barn.
Och de konstaterade att lunginflammationer förekom ungefär fem gånger så ofta.
Det rörde sig om lunginflammationer som i regel krävde sjukhusvistelse.
Dessutom led cirka 20 % av alla vaccinerade barn av kroniska öroninflammationer, medan andelen
bland de ovaccinerade barnen var mindre än 6 %.
Vi vet att inte alla spädbarn föds på samma sätt. Okej, vissa spädbarn föds i sämre hälsotillstånd än andra.
I det här fallet undersökte forskarna för tidiga födslar. Det handlade alltså om för tidigt födda barn.
Och de jämförde vaccinerade barn med ovaccinerade barn.
Om de alltså var vaccinerade och födda för tidigt var risken att de skulle utveckla en neurologisk utvecklingsstörning – det vill
säga autism, tics, ADHD, en autismspektrumstörning eller Aspergers syndrom – 14,5 gånger
högre än hos fullgångna och ovaccinerade barn.
I samma grupp var sannolikheten att få denna diagnos 2,7 gånger högre hos barn som fötts i
tid och som vaccinerats än hos ovaccinerade barn.
Okej, för att kunna publicera den här typen av forskning i den etablerade vetenskapliga eller
medicinska facklitteraturen behöver vi kontakter.
Det är en väldigt, väldigt svår process. Vi kallar det kontaktsport.
Denna vetenskapliga artikel antogs först för publicering i tidskriften ”Frontiers in Public Health”.
Så snart den hade antagits och endast sammanfattningen av artikeln hade publicerats, väckte den stor uppmärksamhet.
Bara sammanfattningen laddades ner 80 000 gånger under den första helgen då denna
artikel presenterades på tidskriftens webbplats.
Till slut togs artikeln bort från ”Frontiers in Pediatrics” den där eftermiddagen, måndagseftermiddagen efter helgen.
De sa: ”Vi har inte dragit tillbaka artikeln. Vi hade inte hunnit avsluta granskningen än.”
Ja, det stämmer. Vi var inte färdiga med granskningen än. Och vi har granskat den en gång till.
”Och den här gången har vi beslutat att avslå artikeln.”
Lyckligtvis har den här artikeln publicerats på nytt.
Den publicerades i en mer oberoende facktidskrift.
Men hela processen slutade med att försteförfattaren, Anthony Mawson, vid den tidpunkten blev avstängd från sitt universitet.
Åtminstone publicerades studien alltså.
År 2020 träffade jag medicinjournalisten Neil Miller, och vi hade redan inlett den här studien i början av 2018.
Vi undersökte barn som vaccinerades under sitt första levnadsår jämfört med barn som
inte vaccinerades under sitt första levnadsår.
Vid den tidpunkten beaktade vi alltså endast vaccinationer av spädbarn, vilket motsvarar cirka 24
vaccinationer – skillnaden mellan de två grupperna.
Men precis som i Mawson-studien var de flesta av våra vaccinerade barn inte fullständigt vaccinerade.
I genomsnitt fick de alltså 8 till 9 vaccinationer under sitt första levnadsår.
Om man endast betraktar det första levnadsåret, då vaccinationerna är särskilt intensiva med upp till 6 eller 7
vaccinationer på en gång, var utvecklingsförseningar dubbelt så vanliga, och astma förekom 4,5 gånger oftare i
den vaccinerade gruppen än i den ovaccinerade gruppen.
Observera att dessa röda staplar endast avser delvis vaccinerade barn.
Även öroninflammationer förekom dubbelt så ofta i den vaccinerade gruppen som i den ovaccinerade.
Och när vi sedan började undersöka mag- och tarmsjukdomar, observerade vi något som
påminde mycket om utvecklingsförseningar.
Det tyckte jag var väldigt intressant:
Vaccinerade barn drabbades av 2,5 gånger så många mag- och tarmsjukdomar som ovaccinerade barn.
Det var verkligen svårt att få den här vetenskapliga artikeln publicerad.
Okej, så vi skickade in den här artikeln till fem olika ansedda medicinska facktidskrifter med kollegial granskning.
Man skulle alltså kunna tro att åtminstone en av tidskrifterna skulle granska dem och inte bara avvisa dem utan vidare.
Men det är talande att de avslog ansökan inom 24 timmar efter att den lämnats in.
En granskare skrev faktiskt: ”Brian Hooker är en vaccinationsmotståndare, punkt,
jag avvisar denna vetenskapliga artikel.”
Det var alltså ett angrepp mot mig, inte mot arbetet.
Till slut hittade vi tidskriften ”SAGE Open Medicine”.
Och vanligtvis granskar vetenskapliga tidskrifter en artikel en gång och antingen godkänner eller avvisar den sedan.
Okej, i det här fallet var det fyra olika granskare som granskade artikeln tre gånger var för sig under en
period på 11 månader och lämnade synpunkter varje gång.
Det tog alltså längre tid att skriva den här artikeln än en graviditet.
Artikeln antogs slutligen av SAGE och publicerades i maj 2020, precis i tid inför pandemin.
Och den har visats eller laddats ner ungefär 300 000 gånger. Det är en väldigt, väldigt populär artikel.
Ungefär var femte till sjätte månad får jag ett e-postmeddelande från tidskriften där någon
klagar på artikeln och kräver att den ska tas bort.
Än i dag, sex år senare, håller de fortfarande fast vid oss.
Det var en viktig milstolpe, eftersom det inte bara handlar om en viktig artikel i en viktig tidskrift, utan tidskriften har
dessutom indexerats i National Library of Medicine vid det amerikanska National Institutes of Health – Vaccinförespråkare,
forskare, ledande befattningshavare, läkare, vem det än må vara, försöker gång på gång få den borttagen.
Vi lät oss inte avskräckas, utan inledde en ny studie som publicerades 2021.
Vi utökade vår kohort – det vill säga gruppen av barn som ingick i studien – till dubbla
storleken jämfört med den ursprungliga studien.
Nu jämför vi fullständigt vaccinerade patienter som har följt vaccinationsschemat med patienter som inte är vaccinerade
alls, och när vi gör det blir våra röda staplar större.
Man tittar alltså på allergier, mag- och tarmsjukdomar, astma, autism, ADHD och kroniska öroninflammationer.
Några av dessa skillnader: Kroniska öroninflammationer är nästan 28 gånger vanligare i den vaccinerade gruppen – den fullständigt
vaccinerade gruppen – än i den ovaccinerade gruppen.
ADHD: Ett av tio barn i USA har fått diagnosen ADHD, och förekomsten är 20 gånger högre i
den vaccinerade gruppen än i den ovaccinerade.
Vi har också fått några intressanta insikter om autism.
När vi tittade på barnen – både de som ammades och de som inte ammades, och de som vaccinerades och de som inte
vaccinerades – upptäckte vi något mycket, mycket intressant.
Risken var lägst hos ovaccinerade barn.
Detta gällde alla vaccinationer, oavsett om de gavs före eller efter barnets första födelsedag.
De fick alltså inga vaccinationer alls.
Om de hade amnats var risken som lägst.
Bland de ovaccinerade barnen som dock matades med flaska eller modersmjölksersättning var
sannolikheten att få en autismdiagnos 2,5 gånger högre.
Om de hade vaccinerats och amnats – alltså det motsatta – var sannolikheten att få en autismdiagnos 6,7 gånger högre.
Och slutligen var det de som hade vaccinerats som klarade sig sämst – med en 12,5 gånger högre risk.
Det handlar om fullständigt vaccinerade barn som inte har amnats.
Och vi har definierat begreppet ”amning” på följande sätt: För att ett barn ska anses ha amnats måste det regelbundet ha fått
bröstmjölk under minst sex månader. Innan det fyller två år.
Jag vet förstås att barn ibland föds in i svåra situationer.
Jag har förståelse för det när det gäller möjligheten att amma konsekvent.
Dessutom vill vi jämföra vaccinerade och ovaccinerade barn och ta hänsyn till förlossningen – om
det var en normal förlossning eller ett kejsarsnitt.
Även här inser jag att det finns vissa nödsituationer där det är väldigt, väldigt svårt.
Det är ett mycket svårt beslut för en familj att välja kejsarsnitt.
Det viktigaste för hälsan är att ha ett friskt, levande barn.
Det förstår jag fullständigt.
Men den lägsta risken finns återigen hos ovaccinerade barn som fötts på normalt sätt.
Vid kejsarsnitt är sannolikheten för en autismdiagnos 4,6 gånger högre.
Och det är just hygienhypotesen.
Vid en vaginal förlossning sker en omfattande kolonisering med livsviktiga mikrober.
Vid kejsarsnitt fylls dessa inte på igen.
Det har alltså visat sig att detta är väldigt, väldigt viktigt.
Det finns alternativ vid kejsarsnitt för att befrukta ett ofött barn.
I en omvänd situation, när barnet vaccineras vid en normal förlossning, såg vi en 9,2 gånger högre risk.
Och sedan det värsta – ett av de allvarligaste resultaten som vi såg i studien, precis som i fallet med min son: vaccinerad
och född med kejsarsnitt, med en 18,7 gånger högre risk.
Denna specialartikel publicerades 2021 i ”Journal of Translational Science”.
Jag skulle vilja ta upp några andra publikationer innan jag återkommer till min egen forskning.
Detta är resultaten av en studie utförd av James Lyons-Weiler och dr Paul Thomas.
Den gavs ut 2020.
Och man ser något som är väldigt, väldigt likt.
De undersökte de faktiska läkarbesöken.
Hur många läkarbesök hade dessa barn gjort på dr Thomas mottagning när de var vaccinerade
(rött) jämfört med de ovaccinerade (blått)?
Och ställdes diagnosen för just dessa sjukdomar vid dessa läkarbesök?
Och återigen såg vi något som var väldigt, väldigt likt.
Men ni märker att autism saknas.
Och eftersom dessa röda staplar vanligtvis avsåg delvis vaccinerade barn fanns det faktiskt inte
tillräckligt många barn med autism i dr Thomas mottagning för att man skulle kunna sammanställa statistik.
Andelen personer med autism i hans mottagning låg på ungefär 1 av 250.
Det är farligt att publicera denna forskning. Det är väldigt, väldigt svårt.
I just detta fall publicerades den vetenskapliga artikeln år 2020 i en mycket ansedd facktidskrift, International
Journal of Environmental Research and Public Health.
Nästan omedelbart efter att den vetenskapliga artikeln hade tryckts och publicerats återkallades dr Paul Thomas läkarlicens.
Det var en omedelbar avstängning, vilket innebar att han inte längre kunde utöva läkaryrket i delstaten Oregon.
Därefter inkom ett enda anonymt klagomål till tidskriften.
Fackartikeln togs bort 2021.
Jag var en av de ursprungliga granskarna av avhandlingen.
Tidningen ringde mig och sa: ”Åh, vi har funderat på att ta bort artikeln.”
Vi befarar att den härstammar från en enskild läkares praktik.
”Och vi anser att ovaccinerade barn skiljer sig för mycket från vaccinerade barn för
att man ska kunna genomföra en giltig studie.”
Och de stämplar dessa barn, dessa vuxna, de människor som ifrågasätter vaccinernas säkerhet och effektivitet.
De säger: Du är annorlunda, du är konstig, du går sällan till läkaren, du stannar hemma även om du har en hjärnblödning.
De kommer med sådana absurda påståenden för att misskreditera den här typen av studier.
Det var precis vad de gjorde.
Så ringde tidningen till mig och jag sa: ”Hej.”
Vet ni, jag har granskat studien.
”Jag står fast vid min recension, och jag vet faktiskt att dr Thomas patienter är väldigt, väldigt nöjda med honom.”
Där handlade det om skillnader i hälsomedvetet beteende, vilket innebär att ovaccinerade barn inte
går till läkaren, vilket definitivt inte var fallet.
Dr. Thomas återfick alltså sin legitimation, men med mycket stränga villkor.
Han fick inte tala om vacciner.
Man berövade honom de rättigheter som följer av det första tillägget till konstitutionen.
Han fick endast behandla vissa patienter och fick inte delta i viktiga beslut.
Han har väckt talan vid en federal domstol mot läkarförbundet i Oregon.
Jag önskar honom lycka till med det.
På den tiden var jag väldigt, väldigt stolt över att dr Lyons-Weiler, forskaren och
försteförfattaren till den här publikationen, gav igen.
Han genomförde faktiskt tillsammans med en annan läkare en analys av samma data och visade att föräldrar som fick ett
samtyckesformulär och tydliga svar från sin barnläkare, dr Thomas, faktiskt gärna gick till läkaren.
Tänk dig följande: Man får tydliga svar, så man går dit igen.
Därför har de delat in patienterna i tre grupper: hög, medel och låg användning av hälso- och sjukvårdstjänster.
När utnyttjandet är högt går de ofta till läkaren. När utnyttjandet är lågt går de inte lika ofta till läkaren.
Och så finns det ju gruppen däremellan.
Den vaccinerade gruppen motsvarar alltså den blå linjen respektive den blå kurvan.
Och den ovaccinerade gruppen är den gula linjen.
Jag ber om ursäkt för att bilden är svår att läsa.
Och de konstaterade att de ovaccinerade barnen genomgående besökte sin läkare oftare, oavsett om de utnyttjade
hälso- och sjukvården i hög eller medelstor utsträckning.
Och detsamma gällde när utnyttjandet av hälso- och sjukvårdstjänster var som lägst.
Med andra ord: Ovaccinerade barn går inte mindre ofta till läkaren om de uppsöker sin läkare och får tydliga svar.
De vill låta undersöka sitt barn. De litar på sin läkare. De har en god relation.
Och därför går de ut minst lika ofta som vanligt.
Nu vill jag ta upp en studie som publicerades 2022 av ”Centers for Disease Control”.
Man har faktiskt upptäckt ett samband mellan det aluminiumhaltiga adjuvanset i vacciner och långvarig astma.
Man undersökte vaccinationer som gjorts före den 24:e levnadsmånaden och därefter astma som
diagnostiserats mellan 24 månader och fem år.
Man upptäckte då att om barnet hade eksem – eksem är ett tecken på en autoimmun sjukdom.
Om barnet alltså hade eksem och fick den högsta möjliga dosen aluminium i vacciner, var risken för astma 63 procent högre.
Detta kallas astma hos spädbarn eller barn.
Det diagnostiseras väldigt, väldigt tidigt och inte inom en viss tidsperiod.
Det är ytterligare ett tecken på en autoimmun sjukdom.
Om de hade eksem var risken större för dem, särskilt om de fick den högsta vaccindosen.
Men CDC kommer aldrig att inkludera en kontrollgrupp med noll exponering, så det visar sig att den blåaktiga stapeln
här representerar en hög aluminiumhalt, och den orangefärgade stapeln innehåller bara något mindre aluminium.
Det är bedrägeri, det kallas bedrägeri; de borde ha inkluderat en grupp utan exponering; vi skulle ha sett en
mycket tydligare skillnad där om de verkligen hade genomfört en kontrollerad studie.
Om man istället hade undersökt barn utan eksem, skulle dessa fortfarande ha haft en högre risk att drabbas av astma.
Om man har ett barn som uppvisar symtom som liknar eksem – något som uppenbarligen är autoimmunt – är det klokt
att avstå från vaccinationsschemat eller skjuta upp det.
Dessa barn vaccinerades före 24 månaders ålder, och resultaten visade på en ökning av astma.
Om man bryter ner den här studien ytterligare: de två första levnadsåren – det var en enorm eftergift – CDC
ställer sig aldrig på samma sida som dem som hävdar att vacciner orsakar något annat än glädje och lycka.
De medgav dock att det ihållande astmatillståndet bestod av tre diagnoser av svår astma hos barn i åldern två till fem år.
Så ni har alltså erkänt det.
Märkligt nog var det dr Frank DiStefano – han är en intressant forskare – som bidrog till att mörklägga sambandet
mellan vacciner och autism, vilket ledde till filmen ”Vaxxed”.
Han var också inblandad i mörkläggningen kring Vietnamveteranerna och kemikalien Agent Orange.
Han hade alltså en bakgrund där han kanske inte hade varit helt noggrann med sanningen, men han
publicerade sitt arbete och gick sedan i pension.
Det var alltså hans sista ord.
Okej, är ni redo för ännu fler stapeldiagram?
Nu går vi rakt på sak: här är de hårda fakta, de verkliga, kontanta siffrorna när det gäller
studierna som jämför vaccinerade och ovaccinerade.
Jag vill lyfta fram en väldigt, väldigt markant kontrast, och det gör jag av goda skäl.
Jag vill att folk verkligen ska förstå att den här typen av analys – den analys som endast utförs av oberoende forskare –
inte kommer från statligt finansierade universitet och inte heller direkt från CDC eller ”National Institutes of Health”.
Det här är oberoende forskare, och det här är resultatet av deras arbete.
Och om vi offentliggör det har vi ingenting att vinna, tvärtom – vi riskerar att förlora vårt uppehälle,
bli åtalade, förlora våra läkarlicenser och så vidare.
På många sätt är det alltså ingen glädje för mig att redogöra för skadans omfattning och samtidigt
riskera min försörjning och min familjs välbefinnande.
Men om man tittar på studien av dr Mawson, som återigen har använt sig av Floridas Medicaid-databas:
Det handlar om autismspektrumstörningar, hyperkinetiskt syndrom, ADHD, epilepsi, anfall, inlärningssvårigheter,
encefalopati, ryckningar och minst en av de fyra nämnda neurologiska utvecklingsstörningarna.
Risken för inlärningssvårigheter ligger alltså mellan drygt 2 %, drygt 2,5 % och upp till nästan 7 %.
Dessutom har han samtidigt undersökt för tidiga födslar, och alla dessa risker ökar – vid för
tidiga födslar ser vi alltså en högre förekomst.
Därför har vi på ”Children’s Health Defense” intensifierat våra insatser.
Vi samarbetar direkt med fantastiska läkare som väljer att vara anonyma och som i sina mottagningar
behandlar både vaccinerade och ovaccinerade barn.
Enligt den senaste sammanräkningen har vi tio olika läkare, vars anonymiserade uppgifter vi har använt – det rör sig om mycket,
mycket säkra läkarmottagningar, vi förvarar uppgifterna på ett mycket, mycket säkert sätt och avslöjar
aldrig något som skulle kunna identifiera patienterna.
Och vi har sett hur detta antal har ökat till nu över – den siffran är inaktuell –; vi har nu över 100 000 patienter.
Egentligen skulle vi inte behöva göra det, eftersom CDC har en egen databas som inte omfattar 100 000, utan tre miljoner barn.
Men de offentliggör inte dessa uppgifter, de lämnar inte ens ut dem – och jag säger detta med motvilja – de
lämnar inte ens ut dessa uppgifter till minister Kennedy, utan försöker ständigt dölja dem.
På olika platser och trots olika rättsliga hinder har vi i denna kohort 4 000 helt ovaccinerade patienter, och vi
har följt dem från födseln under en period på minst fyra år.
De äldre barnen i den här gruppen är mellan 13 och 15 år gamla.
Den lägsta åldern är fyra år, eftersom vi vill ha diagnoser som utvecklingsförseningar, autism, tics eller vad det nu kan vara.
Resten av gruppen består huvudsakligen av barn som är delvis vaccinerade.
Det var grunden för mina tidigare publikationer, men vi har utökat gruppen och kommer att fortsätta att utöka den.
Ja, bara för att visa er: Det här är helt färskt, den här uppsatsen publiceras just nu.
Vi har tittat på neurologiska utvecklingsstörningar, vi har tittat på autoimmuna sjukdomar, och nu ska vi titta på infektioner.
Vacciner är nämligen avsedda att hålla dig frisk och förebygga infektioner.
Men i denna kohort kunde vi konstatera att dessa återkommande infektioner definierades som minst tre olika
diagnoser – under en period på 12 månader – då barnet var registrerat vid denna barnläkarmottagning:
Öroninflammationer, luftvägsinfektioner, streptokockinfektioner – allt detta var mycket, mycket vanligare.
Och när vi sedan tittade på antalet administrerade vaccinationer – vi räknade in de ovaccinerade – nämligen under det första
levnadsåret: en till tre vaccinationer, under det första levnadsåret: fyra till
sex, sex till nio och sedan tio eller fler.
Och vad man ser är att de ovaccinerade mår mycket bättre, både generellt sett och i nästan alla enskilda fall.
Det är alltså helt enkelt friskare barn.
Man ser ett lägre värde vid tio eller fler vaccinationer mot luftvägssjukdomar, och det skulle jag verkligen
tillskriva det faktum att det händer när man vaccinerar ett friskt barn och helt enkelt fortsätter att vaccinera.
Vi kallar det för ”Healthy Vaccinee-effekten”.
Och det är just den typen av information vi brukar se.
Vi tar inte lätt på denna information.
Och jag vill också uttrycka min beredvillighet:
Om vaccinerna visar sig vara effektiva, om vaccinerna ger bättre resultat, vill vi ge dem allt förtroende vi kan.
Det är helt enkelt vår plikt att se till att vi är helt rättvisa och att vi i våra publikationer redovisar sanningen fullt ut.
Sammantaget är det alltså mycket, mycket tydligt när vi jämför vaccinerade och ovaccinerade barn.
De vaccinerade barnen lider på ett eller annat sätt.
Vi vet inte vilken specifik störning det kan röra sig om.
Men vi vet också att det finns teknik och verktyg som gör det möjligt att förutse just dessa vaccinationsskador.
Jag kommer att hoppa över några bilder här för att gå direkt till slutsatsen.
De uppvisar alltså färre utvecklingsförseningar och neurologiska diagnoser.
De drabbas mer sällan av astma, öroninflammationer, autoimmuna sjukdomar och allergier, luftvägsinfektioner
samt streptokockinfektioner och är överlag friskare.
Det är alltså helt klart.
Vi försöker inte lura någon här, och vi stöder oss på 11 oberoende studier som visar mycket, mycket likartade resultat.
Jag har visat er resultaten från Anthony Mawson, ”Children’s Health Defense”, samt från James Lyons-Weiler och Paul Thomas.
Det här är alltså bara tre av de forskargrupper som genomför den här typen av studier, och vi ser genomgående den här typen av
effekt, och det är, som ni vet, uppenbarligen en mycket personlig fråga för mig, och det är en mycket personlig
angelägenhet för många människor som arbetar för ”Children’s Health Defense” och stöder organisationen.
Men än en gång: Det handlar inte om att vi ska föreskriva för människor vad de ska göra.
Vi vill informera människor och se till att de har rätt verktyg till hands för att kunna fatta ett välgrundat beslut om alla
ingrepp, särskilt när det gäller ingrepp under den tidiga barndomen och under dessa
mycket, mycket känsliga utvecklingsfaser.
Tack så mycket.
Dr Brian Hooker, ”Children’s Health Defense”