Rokfellers bija finansētājs, Brzezinskis — akadēmiķis.
Tā bija ideoloģija, ko īpaši pārņēma Deivids Rokfellers, lai būtībā atņemtu pasaules
resursus nacionālo valstu un arī cilvēku rokās.
Vismaz sabiedrības acīs Trilaterālā komisija 45 gadus bija diezgan neaktīva, taču tagad tā atkal
izsaka savu viedokli, lai, tā teikt, novāktu ražu.
Viņi ir izveidojuši valūtas sistēmu, viņi ir izveidojuši savu zinātnisko diktatūru, izmantojot mākslīgo
intelektu un visu moderno uzraudzības infrastruktūru, kas ir uzstādīta visā pasaulē.
Tātad viņi ir gatavi uzbrukumam; jo īpaši, ņemot vērā visus šos datu centrus, kas tiek būvēti visā mūsu valstī.
Runa šeit ir par kontroli pār visu pasauli.
Šodien manā studijā ir ieradies slavenais autors, kurš jau desmitiem gadu informē sabiedrību
par Trilaterālo komisiju un gaidāmo tehnokrātiju.
Viņš jau vairākas reizes ir bijis viesis Kla.tv, un es ļoti priecājos, ka jūs atkal esat pie mums, Patrik Vuds.
Paldies, ka man atkal ir dota iespēja būt šeit.
Tas bija jau sen.
Tā ir taisnība, un šajā laikā ir noticis daudz kas, un viena no lietām ir tā, ka jūs esat izdevis grāmatu „Pēdējā
nodevība, brīdinājuma stāsts. Kā tehnokrātija iznīcināja Ameriku“; jūs esat viens no tās līdzautoriem.
Autori ir divi, vai ne? Jūs un Courtenay Turner.
Un jūs to publicējāt pavisam nesen, manuprāt, gada sākumā?
Tas tika izlaists 4. novembrī, tātad tirgū ir pieejams tikai divus vai trīs mēnešus.
Brīnišķīgi.
Jā, tā patiešām ir laba grāmata.
Ir jauki, ka tas ir tik īss un kodolīgs.
Būtībā tas apkopojas to, kas notika Trampa pirmajā prezidentūras gadā, un sniedz ieskatu vēsturiskajos avotos
un ideoloģijās, kas slēpjas aiz pašreizējām norisēm šeit, Amerikas Savienotajās Valstīs.
Tāpēc pirmais jautājums, ko es gribētu jums uzdot, ir šāds:
Šī grāmata ir veltīta Trilaterālajai komisijai un Zbigniewa Brzeziņska grāmatai „Tehnotroniskā ēra”, kā arī līdzīgām tēmām.
Kas tad izveidoja Trilaterālo komisiju un kāds bija vai ir tās galvenais mērķis?
Tie bija Zbigniews Brzeziņskis un Deivids Rokfellers.
Rockefeller bija finansētājs.
Brzezinski bija zinātnieks.
Tas ir, tā teikt, kā pasakā „Skaistule un zvērs“.
Un Brzezinski šo grāmatu uzrakstīja, kad viņš bija politikas zinātņu profesors Kolumbijas Universitātē.
Viņa grāmatas nosaukums bija „Starp divām laikmetām: Amerikas loma tehnotroniskajā laikmetā”.
Būtībā viņš vārdu „technotronisks” lietoja „tehnokrātisks” vietā.
Tādējādi šajā gadījumā es abus terminus uzskatītu par sinonīmiem.
Taču tā bija ideoloģija, ko īpaši pārņēma Deivids Rokfellers, lai būtībā atņemtu pasaules
resursus nacionālo valstu un arī cilvēku rokās.
Tā bija ļoti ilga kampaņa, acīmredzot 50 gadi un vairāk, taču mēs redzam, ka resursi visā pasaulē tiek apvienoti,
masveidā koncentrēti spēcīgākās rokās, ja tā var teikt, vairs nevalstu, nacionālo valstu vai atsevišķu indivīdu rokās.
Hmm, tas ir interesanti.
Un, ja runājam par šo apvienošanos , tad visa šī situācija, ko mēs pašlaik redzam — ASV valdība, kas cenšas iegūt
kontroli pār naftu Venecuēlā, draud pārņemt Grenlandi un Kanādu…
Vai tas virzās tajā virzienā, ko noteikusi Trilaterālā komisija?
Vai kā jūs to klasificētu?
Jā, patiesībā centieni izveidot Ziemeļamerikas „Technat” aizsākās 1932. gadā, kad Kolumbijas
universitāte pievienojās tehnokrātijas kustībai.
Būtībā viņi vēlējās izveidot jaunu ekonomikas sistēmu — uz resursiem balstītu ekonomikas sistēmu.
Un toreiz viņi noteica, kādam jābūt Ziemeļamerikas „Technat“.
Būtībā viņiem bija karte; viņi nekad neteica, kā viņi to darīs.
Tomēr viņiem bija šī karte, kurā bija attēlota Grenlande, Kanāda, Amerikas Savienotās Valstis, Meksika, visa Centrālamerika,
kā arī Kolumbija un Venecuēla Dienvidamerikas ziemeļos.
Tas ir traks plāns, bet tieši tā viņi teica.
Nu, tā ir šī kontinenta dabiskā ģeogrāfiskā uzbūve.
Tomēr tā neaptvēra visu Dienvidameriku.
Tomēr viņi šo karti publicēja.
Un tā vienkārši palika nepamanīta gadiem ilgi, pat desmitgadēm ilgi, līdz nesen, kad Tramps pievērsās Grenlandei.
Un arī Panama bija vēl viens galamērķis.
Un tagad tiek apspriestas Meksika un Kanāda.
Tātad šķiet, ka šis ir šī senā attēla mūsdienu iemiesojums.
Jā, un šķiet, ka informāciju ir saņēmis ne tikai Tramps, bet arī Kanādas premjerministrs Marks Kārnijs.
Es domāju, ka viņš nepārtraukti saka: „Ja tu nesēdi pie galda, tu esi ēdienkartē”.
Šajā sakarā viņš atsaucas uz Kanādu un citām, kā viņš tās dēvē, „vidējām valstīm”, kuras, šķiet, ir iekļautas
ēdienkartē, tas ir, tās, domāju, drīz vien tiks apēstas.
Ak, jā. Zināt, tas ir interesanti.
Vismaz sabiedrības acīs Trīspusējā komisija 45 gadus bija diezgan neaktīva.
Bet tagad viņi atkal izsaka savu viedokli, lai, tā teikt, novāktu ražu.
Marks Karnejs ir Trilaterālās komisijas loceklis, numur viens.
Nu, lūk.
Keirs Starmers Lielbritānijā arī ir Trilaterālās komisijas loceklis.
Turklāt visā pasaulē ir arī citi biedri, kuri, tā teikt, ieņem savu vietu.
Un tad, protams, ir visi šie īstie tehnokrāti Vašingtonā, DC, kuri, starp citu, visi ir miljardieri.
Tādi cilvēki kā Kratsios, Lutnik, tirdzniecības ministrs, Deivids Saks un citi, protams, arī Elons Musk.
Tie ir pasaules augstākie tehnokrāti.
Un viņi kopā ar Trīspusējās komisijas locekļiem rīkojas visā pasaulē.
Iedomājieties: šķiet, ka tas, tā teikt, ir tās tehnotroniskās ēras beigas, par kuru Brzezinski runāja 1970. gadā.
Tas ir interesanti.
Un šķiet, ka mainās visa politiskā kārtība — es domāju, ka līdzšinējā kārtība, šķiet, mainās.
Vai jūs piekristu šādam apgalvojumam:
Daudzi cilvēki saka, ka Tramps ir vecās sistēmas nojaukšanas āmurs, un ne tikai Tramps —
manuprāt, šobrīd tādi ir politiķi visā Rietumu pasaulē.
Vai jūs teiktu, ka ir pareizi to tā iedomāties?
Es domāju, ka jā.
Zināt, man jāatzīst, ka šeit nav runa par politiku, un nekad nav bijis.
Viss vienmēr bija saistīts ar ekonomiku, kas lielākajai daļai cilvēku nav acīmredzams.
Mēs, tā teikt, esam politiskas būtnes.
Mēs vēlamies apspriest dažādus jautājumus.
Mēs vēlamies analizēt, kas notiek Vašingtonā vai citās vietās.
Un tā pēdējo 50 gadu laikā ekonomikas sistēma ir turpinājusi attīstīties visiem redzot.
Mēs redzam, ka politiskajā sistēmā notiek visādas trakas lietas, taču tas viss balstās arī uz ekonomiku:
Piemēram, Apvienoto Nāciju Organizācijas „Agenda 21” un „Agenda 2030” programma:
Viss sākās ar doktrīnām, kuras sākotnēji izstrādāja Trilaterālā komisija.
Bet redziet, mums ir līgumi; globālā sasilšana, jūs jau zināt, klimata aizsardzības nolīgumi, kas kļūst
par politiskiem jautājumiem, un cilvēki par to brīnās.
Ko viņi vispār domā?
Tas viss jau no paša sākuma bija saistīts ar ekonomiku.
Un tā mēs redzam, kā pasaule šobrīd neticami strauji virzās uz šo ekonomikas sistēmu. Taču ir
pagājis ilgs laiks, līdz esam nonākuši šajā punktā.
Piemēram, kad 1976. gadā Trilaterālā komisija pārņēma prezidenta Džimija Kārtera vadīto Kārtera administrāciju, tās pārstāvji
skaidri paziņoja, ka viņiem nav nekādas intereses par politiku.
Mēs uzskatījām, ka viņa ir traka, ka tā saka, saprotat, ka viņa nav godīga.
Bet viņi to patiešām domāja nopietni — viņu mērķis bija pasaules ekonomikas dzinējspēks, proti, Amerikas Savienotās Valstis.
Ja viņi to varētu izmantot kā atspēriena punktu, lai ieviestu savu jauno ekonomikas sistēmu: tas darbojās
ļoti labi, kad viņi to nodeva Apvienoto Nāciju Organizācijai, lai tā to izplatītu visā pasaulē.
Tagad mums ir darīšana ar globālu tehnokrātiju, ne tikai Amerikā.
Taisnība. Tātad, ja jūs runājat par šo jauno ekonomikas sistēmu, kā jūs to aprakstītu?
Es domāju, kas tajā ir būtiskākais, kas to raksturo?
Iespējams, ka, ciktāl tas attiecas uz mums, būtībā tas būs zinātnisks diktatūras režīms visiem cilvēkiem visā pasaulē.
Tas, zināmā mērā, aizstās pašreizējo politisko sistēmu.
Jau 1932. gadā tehnokrāti vēlējās atbrīvoties no visiem pasaules politiķiem.
Un tas ir traki.
Bet viņi teica: „Nu, mums ir zinātne, mums ir tehniskās iespējas un zināšanas, lai to īstenotu.”
Par to nav ko apspriest.
Mēs vienkārši jums pateiksim, ko mēs ar saviem logaritmiskajiem lineāļiem vai kādiem citiem rīkiem izrēķināsim.
Un jūs vienkārši paklausāt.
Tātad viņi domāja, ka cilvēkiem nav jādiskutē par zinātni, jo zinātne ir nepārprotama.
Tātad nav nepieciešama nekāda interpretācija.
Un tas ir traki.
Cilvēki to galu galā noraidīja, taču to pašu filozofiju vai, ja vēlaties, to pašu tehnokrātu rīcības veidu
šobrīd var novērot Vašingtonā, kur mūsu valdība tiek praktiski izjaukta mūsu acu priekšā.
Un tas nozīmē, ka politiķi kādreiz atstās savus amatus.
Pašlaik tie tiek samazināti līdz minimumam.
Tā vara, kas viņiem, iespējams, vēl pirms 10 gadiem piederēja, tika atņemta.
Un viņi joprojām pieņem likumus.
Viņi joprojām strīdas par dažādām lietām.
Bet viņi neredz, ka tuvojas šis cits monstrs — šis ekonomikas monstrs, kas šajā brīdī būtībā pārņems visu pasauli.
Taisnība. Vakar runāju ar savu kolēģi, un saruna nedaudz skāra to, ka Tramps ar savu trako uzvedību un
bezkaunīgo izturēšanos, kas daudziem cilvēkiem šķiet diezgan provokatīva, piesaista visu šo uzmanību.
Un ka tādēļ viņš zaudē atbalstu.
Un jautājums ir šāds: daudzi cilvēki domā, ka viņš pieļauj daudz kļūdu, saprotat, bet vai tas vispār ir kļūda, vai arī tas ir
patiesais plāns vai daļa no plāna — likt politikai izskatīties tik smieklīgai, tik nepareizai un būtībā sagatavot
ceļu sistēmai, kas nāks pēc visa šī, būtībā pēc politikas.
Tieši tā. Tas ir labs novērojums.
Es domāju, ka tas, visticamāk, ir taisnība.
Visas tās tendences, kas laika gaitā būtībā ir sašķēlušas rietumu sabiedrību — masveida imigrācija, multikulturālisms,
kā arī marksistiskais elements, sarkano un zaļo alianse ar islāmu — arī ir iesaistītas šajā procesā.
Visas šīs pārējās pasaules spēki mēdz iznīcināt sabiedrību.
Un, protams, Tramps nav marksists, bet viņš, tā teikt, ir pievienojies vecās pasaules kārtības nojaukšanas brigādei.
Bet kas notiks pēc tam? Uz to mums tagad jākoncentrējas.
Svarīgi nav tas, kas bija iepriekš, bet gan tas, kas notiks pēc tam.
Un šos īstos tehnokratus var redzēt Vašingtonā, D.C.
Acīmredzot jums ir plāns visam.
Jūs esat izveidojuši valūtas sistēmu.
Viņi ir izveidojuši savu zinātnisko diktatūru, izmantojot mākslīgo intelektu un visu mūsdienīgo
uzraudzības infrastruktūru, kas ir uzstādīta visā pasaulē.
Tātad viņi ir gatavi uzbrukumam, jo īpaši, ņemot vērā visus šos datu centrus, kas tiek būvēti visā mūsu valstī.
Neiedomājami — ne tikai mūsu valstī, bet arī Tuvajos Austrumos, Eiropā un Ķīnā. Pašlaik
visi ir aizņemti ar datu centru būvniecību.
Kāpēc mums vajadzīga visa šī skaitļošanas jauda mākslīgā intelekta attīstībai?
Runa nav tikai par to, ka jums var būt čatbots kā draugs.
Tas nav paredzēts šim nolūkam.
Runa ir par kontroli pār visu pasauli; pār visiem finanšu darījumiem.
Iedomājieties, ka birža barotu šo „Briesmonis” sistēmu — ja tā var teikt, „lietisko internetu”
— ar sensoru datiem no visām pasaules pilsētām.
Un tagad mums ir pat iespēja izsekot un uzraudzīt visus cilvēkus pasaulē, jo īpaši mūsu valstīs — arī mēs neesam imūni pret to.
Tātad, kā redzat, jau ir izveidota superstruktūra, lai kontrolētu to, kas izkristalizēsies no haosa.
Jā, tas ir taisnība.
Un šajā grāmatā jūs esat pieminējis visus mākslīgā intelekta attīstības plānus un likumus, kas tika pieņemti
tikai pagājušajā gadā, Trampa prezidentūras pirmajā gadā.
Kas jūs satrauc visvairāk vai kam, jūsuprāt, mums būtu jāpievērš īpaša uzmanība?
Daudzu šo „Tech Bros” (kā tos dēvē Vašingtonā, D.C.), piemēram, tādu cilvēku kā „pasaules Deivids Saks” un
„pasaules Pīters Tīls”, ideoloģija pašlaik balstās uz filozofa vārdā Kērtiša Jārvina uzskatiem.
Jāatzīst, ka viņš nav filozofs, bet izliekas par tādu.
Un viņš ir izveidojis mūsdienīgu filozofiju vai ideoloģiju, kas galvenokārt balstās uz tehnokrātiju.
Taču var saskatīt daudzas līdzības.
Viņš ir izveidojis šo filozofiju, kurai šobrīd seko visi „Tech Bros”.
Pirmkārt, viņš vēlas izveidot monarhiju, atcelt prezidenta amatu un izveidot monarhiju.
Visa valsts vara ir jānodod personai, kas būtībā ir diktators.
Tas nozīmē, ka vairs nebūtu vajadzīga politiskā sistēma.
Šādā sistēmā Kongress būtu bezspēcīgs.
Varbūt būtu parlaments, līdzīgs britu parlamentam, bet tas nebūtu īpaši efektīvs, lai kaut ko panāktu.
Un viņš vēlas pārveidot visu privāto īpašumu Amerikas Savienotajās Valstīs par suverēnu uzņēmumu, ko viņš dēvē par „SovCorp“ .
Un „SovCorp“ piederēs viss īpašums, bet jums vairs nekas nepiederēs.
Tas aptuveni atbilst tam, ko Pasaules Ekonomikas forums teica pirms dažiem gadiem:
„Pēc 2030. gada jums vairs nekas nepiederēs.“
Starp citu, tas nebija tikai tukša spekulācija, ko kāds izteica Pasaules ekonomikas forumā.
Taču tas jau no paša sākuma bija plāns — atņemt cilvēkiem visu privāto mantu un nodot to savās rokās.
Tas tiešām ir... tas ir traki.
Tas, kas notika pēc Trampa stāšanās amatā, nebija tikai neizpildīti solījumi.
Pagātnē solījumi vienmēr tika lauzti.
Taču visi politiķi tā dara, vai ne?
Ikvienam ir skaidrs, ka solījumi tiks pārkāpti atkal un atkal.
Taču šeit mēs runājam par kaut ko citu.
Pēc inaugurācijas notika tas, ka cilvēkus, it īpaši populistisko kustību, pārņēma šī muļķība — „Tumšā apgaismība” , no Pītera
Tīla, Kērtiša Jārvina, Elona Muska un visiem šiem cilvēkiem, kuri pārņēma Vašingtonu, lai ieviestu šo pilnīgi svešo sistēmu,
kurai nebija nekāda sakara ar „Make America Great Again”.
Tas bija pilnīga nodevība pret populistisko kustību.
Turklāt tika apkrāpti arī visi pārējie amerikāņi, kuriem bija atšķirīgi uzskati — varbūt pat sociālisms vai komunisms, kas to
zina. Arī viņi tika apkrāpti, jo arī viņi to neredzēja nākot.
Un neviens viņiem nav jautājis, neviens nav mēģinājis apspriesties ar amerikāņu tautu
vai saņemt tās piekrišanu, vai tas būtu labi.
Pareizi, un man vēl ir daudz papildu jautājumu, bet, lai atgrieztos pie tā, ko jūs teicāt par aktīviem: Viņi
grib mums visu atņemt, lai mums vairs nekas nepiederētu un, kā teica Pasaules ekonomikas forums, mēs būtu laimīgi.
Kāda loma šajā procesā ir aktīvu tokenizācijai?
Es domāju, kāds ir tokenizēts aktīvs salīdzinājumā ar parasto īpašumu?
Nu, tas ir mehānisms, ar kura palīdzību viņi pašlaik var iegūt vērtību no pasaules aktīviem.
Piemēram, no jūsu mājas, nekustamā īpašuma un koksnes, derīgo izrakteņu izmantošanas tiesībām un tamlīdzīgiem resursiem.
Tokenizācija – ļaujiet man īsi atgriezties pie iepriekšējā temata.
Mēs zinām, ka centrālās bankas visā pasaulē ir izveidojušas digitālās centrālo banku valūtas.
Viņi visi bija iesaistīti šajā procesā, un to virzīja Starptautiskā norēķinu banka (BIZ).
Tūlīt pēc stāšanās amatā Tramps izdeva izpildrīkojumu, lai atbrīvotu Federālo rezervju
sistēmu no jebkādas pētniecības digitālo valūtu jomā.
Nu, tas ir sagatavojis augsni tādas naudas sistēmas privatizācijai, kuru izveidojuši tādi cilvēki kā Maikls
Kratsios, jo īpaši Deivids Saks, mākslīgā intelekta un kriptovalūtu „caris”, kā arī citi cilvēki Vašingtonā.
Jūs esat izveidojuši finanšu sistēmu, kas ietver maksājumu pusi.
Agrāk tas bija centrālās bankas uzdevums.
Bet tagad viņi ir izveidojuši paralēlu sistēmu, lai digitalizētu aktīvus — nevis parādus, bet aktīvus.
Šī tā saucamā tokenizācija var, piemēram, izraisīt to, ka ASV tirdzniecības ministrs Hovards Lutniks vēlējās
iegūt 680 miljonus morgu zemes, kas pieder Amerikas Savienotajām Valstīm un Amerikas federālajai valdībai.
Tas, starp citu, ir vairāk nekā 30 % no mūsu valsts teritorijas.
Viņiem tas nevajadzētu būt, bet tas viņiem ir.
Viņš vēlējās iegūt visu to zemi, ko, tā teikt, var „tokenizēt“ un pārvērst par tirgojamu aktīvu, ko visā
pasaulē var pārdot ikvienam, kurš to vēlas iegādāties.
Un īpašums tiek sadalīts tūkstoš gabalos.
Kādam šis īpašums būs jākontrolē, bet tas nebūs ne jūs, ne es.
„BlackRock“ vadītājs Larijs Finks nesen Pasaules Ekonomikas foruma sanāksmē teica: „Viss, ko var tokenizēt, tiks tokenizēts.“
Visi pasaules aktīvi, lietusmeži, Amerikas Savienoto Valstu zeme, jūsu īpašums, mājas un citi aktīvi, ko
ir uzkrājuši šīs pasaules „BlackRock“ veida uzņēmumi.
Tādējādi viņi var radīt tirgojamu aktīvu, kas tiek sadalīts tūkstoš miljonos daļās — būtībā tāpat kā akcijas.
Un kur paliks šīs daļas?
Nu, tie varētu atrasties kāda Saūda Arābijas šeihas vai kāda Krievijas diktatora rokās, vai arī
kādā citā valsts fondā kaut kur citur pasaulē.
Vai kāds zina, kur tās tiek tirgotas?
Varbūt BlackRock visus šos žetonus iegūs pats.
Es nezinu.
Bet lieta ir tāda, ka ne jums, ne man nebūs piekļuves tam, kā arī mums vispār nebūs iespējas kontrolēt šo īpašumu.
Tātad, lai kas arī kontrolētu īpašumu – īpašums taču nekur nepārvietojas, vai ne?
Tas vienkārši ir tur.
Mežs. Tas vienkārši atrodas telpā un laikā.
Tātad, ja kāds ir pārdevis visu šo vērtību un tā ir izkaisīta pa visu pasauli, tad kādam ir jānāk
klajā un jāsaka: „Nu, tagad mēs šo koksni ievāksim.”
Jūs saņemsiet kokus — nocirsti un pārstrādāti būvkokmateriālos vai kā citādi.
Vai arī tiks uzsākta šīs raktuves izstrāde, no kuras mēs iegūsim sudrabu vai ko citu.
Kas tas būs šajā brīdī?
Nu, vietējā līmenī acīmredzot nav neviena pārstāvja, kas to varētu izdarīt.
Vadošajos amatos ir jābūt cilvēkiem, kuri vispār vispirms kontrolē visas šīs daļas.
Pareizi. Un pieņemsim, ka man pieder māja, man pieder automašīna. Es to visu esmu nopircis par savu naudu un tā tālāk.
Vai to var tokenizēt, ņemot vērā, ka mums ir valsts parāds un es esmu pilsonis, kam tas jāsedz?
Vai varbūt mēs vēl neesam tik tālu tikuši?
Ko jūs par to domājat?
Mēs vēl neesam tik tālu tikuši, bet domāju, ka redzēsim, kad...
Iespējams, ka Amerikas Savienotās Valstis kādreiz paziņos par maksātnespēju.
Es nezinu, kā tas izskatīsies, bet tas ir paredzams.
Valstis var pieteikt bankrotu.
To viņi jau ir darījuši agrāk, tāpēc mums tas nebūtu nekāds lielais darbs.
Taču ideja būtu izslēgt parādus no bilances.
Gan valsts, gan Amerikas Savienoto Valstu, gan arī visu mūsu valsts iedzīvotāju,
kuriem ir parādi, labad šie parādi ir jāatmaksā.
Citiem vārdiem sakot: visi parādi kādreiz tiks atmaksāti.
Tad paliek tikai aktīvi.
Varētu, piemēram, iedomāties, ka mūsu valstī esošie 680 miljoni morgu tiek tokenizēti un nonāk, piemēram,
„Black Rock“ rīcībā, kas pēc tam veic to publisko sadali.
Iedomājieties, ka jums pieder māja, kuras vērtība ir 500 000 dolāru, un jums ir 250 000 dolāru
parāds par to, kā arī 250 000 dolāru pašu kapitāls.
Es jums izsaku piedāvājumu:
Es atpirkšu jūsu pašu kapitālu divkāršā vērtībā, izmantojot žetonus, kas iegūti no citiem tokenizētiem aktīviem.
Jūs saņemsiet šos žetonus, un mēs dzēsīsim jūsu parādus.
Mēs jums to pilnībā atbrīvojam.
Un tad šajā brīdī jūs varēsiet no mums atkal izīrēt šo māju.
Un jūs varat tur palikt un veikt remontdarbus, ja vēlaties, noslēdzot ilgtermiņa nomas līgumu, ja tā vēlaties.
Un mēs būsim šī nekustamā īpašuma īpašnieki, jūs tajā dzīvosiet, maksāsiet mums īri un, piemēram,
varbūt jūsu rīcībā būs 500 000 dolāru vērti žetoni.
Un jūs varbūt domājat, ka tas ir labs darījums.
Daudziem cilvēkiem tas būs izdevīgs darījums.
Patiesībā ir daudz cilvēku, kuri šobrīd nevar atteikties no savas mājas.
Jo pat ja viņiem ir pašu kapitāls, viņi nevar pārcelties, jo tad viņiem būtu jāmaksā vēl viena hipotēka vai īre,
kas būtu daudz augstāka nekā tā, ko viņi maksā pašlaik.
Jūs redzat, ka lēmuma pieņemšana jums būtu viegla:
„Ak, es saņemšu šos žetonus , tad es īrēšu dzīvokli, un dzīve būs brīnišķīga.“
Šajā brīdī jūs būtu laimīgi.
Bet šajā brīdī jums jau ir sava digitālā valūta, un jūs esat kontrolējami.
Problēma ir tā, ka tādējādi cilvēks zaudē iespēju kādreiz atkal kļūt par īpašuma īpašnieku.
Kādu brīdi jums beigsies žetoni.
Tāda nu reiz ir dzīve.
Jūs to iztērēsiet.
Kādu brīdi tie jums beigsies.
Cerams, ka jums, protams, būs darbs.
Un vai jūs šajā brīdī varēsiet aizstāt šo pašu kapitālu ar savu darbu?
Nē, tas jums neizdosies, jo jums nebūs pietiekamu ienākumu, lai ietaupītu tik daudz naudas, lai, iespējams,
varētu dibināt uzņēmumu vai īstenot kādu citu projektu, uzcelt vēl vienu māju vai kaut ko citu.
Principā parādu dzēšana dažiem cilvēkiem varētu šķist pievilcīga.
Tomēr par to būtu jāmaksā ar privātīpašuma likvidēšanu.
Tas bija ļoti, ļoti labs piemērs. Liels paldies par to.
Un, ja jau runājam par to, ka vairs nav darba:
Tāda ir realitāte simtiem tūkstošu cilvēku, kuri pēdējos gados ir zaudējuši darbu.
Vien šogad no „Big Tech“ nozares un visdažādākajām citām darba tirgus jomām jau ir atlaisti desmitiem tūkstošu cilvēku.
Un savā grāmatā jūs citējat Kērtišu Jārvinu, šo ideju līderi, šo politisko teorētiķi.
Un viņš raksta: „Īsumā sakot, mūsu mērķis ir humāna alternatīva genocīdam.“
Tas ir ideāls risinājums, kas nodrošina tādu pašu rezultātu kā masu slepkavība.
Tas nozīmē, ka no sabiedrības tiek izslēgti nevēlami elementi, taču bez morālas stigmatizācijas.
„Un labākā alternatīva, kas man ienāk prātā, ir aizsargājamo personu virtualizācija, kas nozīmē, ka virtualizēts cilvēks tiek
turēts pastāvīgā izolācijā kamerā, kas aprīkota ar aizraujošu virtuālās realitātes saskarni,
kas viņam nodrošina bagātu, piepildītu dzīvi.”
Vai tas nav traki?
Kas vispār klausītos šo puisi?
Un man ir interesanti, kas viņam klausās.
Un, ja jau runājam par šo teoriju: kāds ir plāns attiecībā uz visiem šiem bezdarbniekiem, kuru skaits arvien pieaug?
Nu, zināt, vecais Kērtišs ir aizrāvies ar filmu „Matriks”.
Būtībā tieši par to bija stāsts filmā „Matrica”.
Cilvēki, kuri atradās kamerā, neapzinoties, ka viņi atrodas kamerā.
Un viņiem tika radīts iedomāts pasaule, kurā viņi varēja izlikties, ka tā ir, es domāju.
Un sižets noteikti bija traks temats.
Tajā bija daudz nepilnību.
Tas nevarētu būt iespējams, taču tomēr redzams, ka Kērtiša Jārvina domāšanu ir ietekmējusi tāda filma kā „Matrica“.
Man šķiet, ka kopumā bija trīs „Matrix” filmas, bet pirmajā, visticamāk, tika parādīts tas, par ko tajā tika runāts.
Tieši tā.
Jums ir taisnība.
Kāds gan gribētu klausīties tādu dīvaini?
Neņemot vērā virtualizācijas jēdzienu, kad viņš runā par humānu alternatīvu genocīdam.
Viņš saka, ka tas esot ideāls risinājums, kas noved pie tādiem pašiem rezultātiem kā masu slepkavība.
Pareizi.
Tātad viņš to pielīdzina masu slepkavībai.
Un iekavās: „nevēlamu elementu izskaušana no sabiedrības”.
Ko viņš uzskata par nevēlamiem sabiedrības elementiem?
Varbūt visi bezdarbnieki?
Viņš to nesaka.
„Bezjēdzīgā klase”, kā teiktu Harari kungs.
Es zinu.
Un tad viņš turpina: „bet bez morālā stigmas”.
Tātad pastāv morāls konflikts, ko viņš vienkārši atstāj novārtā:
"Tas ir kā slepkavība, bet mums nav jāuztraucas par morālo stigmu."
„Jo mēs viņu taču patiesībā nenogalināsim.
„Mēs viņu vienkārši padarīsim par traku, ieslodzīsim kamerā un nodrošināsim viņam brīnišķīgu dzīvi.”
Tas, ka kāds varētu domāt, ka šis cilvēks varētu runāt visas tehnoloģiju nozares vārdā, – tas taču ir pilnīgi neprāts.
Un man jāatzīst, ka pašlaik tieši šie „Tech-Bros“ Vašingtonā, D.C., visi seko viņa filozofijai.
Silīcija ielejā gan ir daudz cilvēku, kuri nepiekrīt Kērtiam Jārvinam, taču viņi nav pie varas.
Tā ir problēma.
Tātad mēs nevaram teikt, ka visi „Tech-Bros” Vašingtonā vai Silīcija ielejā tic Kērtiam Jārvinam. Jo tā nav.
Bet cilvēki, kuri ir sasnieguši virsotni — starp citu, visi ir miljardieri —, es nepazīstu nevienu no viņiem, kurš
nebūtu miljardieris, piemēram, Elons Musk, Pīters Tīls, Maikls Kratsios — visi šie cilvēki ir miljardieri.
Viņi ir labākie no labākajiem, un tā ir viņu filozofija.
Tas ir traki.
Runājot par miljardieru filozofiju:
Jūsu grāmatā ir nodaļa par Pīteru Tīlu, kurā jūs izklāstāt šos 10 viņa filozofijas punktus. Un
viens no tiem skan šādi: „Monopolizējiet visu!“
Tas ir viņa vadmotīvs!
Tāpēc mans jautājums jums ir šāds: cik lielā mērā „Big Tech” šobrīd ir monopolizēts?
Kāds, jūsuprāt, ir šī monopola apjoms?
Vai jums ir kādi praktiski piemēri, kas ilustrētu, kā tas ietekmē?
Noteikti.
Ņemsim, piemēram, uzņēmumu „Palantir“.
Tas ir uzņēmums, ko viņš nodibināja kopā ar Aleksu Karpu.
Starp citu, abi ir Bilderbergas grupas vadības komitejas locekļi.
Tas, protams, ir milzīgs.
Bet būtībā tas nozīmē, ka viņi ir arī globālisma meistari.
Ja jau runājam par Palantir – Palantir pašlaik iekaro pasauli.
Nav neviena, kas varētu pat tuvu pielīdzināties tam, ko viņi ar savu uzraudzības programmatūru dara visā pasaulē.
Jūs tikko esat iekarojuši Lielbritāniju. Un Lielbritānija šobrīd ir pilnīgi izsista no sliedēm, jo
„Palantir“ ir pārņēmis visu tās izlūkošanas darbu.
Un Amerikas Savienotajās Valstīs rīkojas tāpat: viņi ne tikai apkopo datus Vašingtonā, D.C.,
kas nākuši atklātībā operācijas „DOGE” ietvaros.
Visi dati tika pārvietoti uz mākoni. Visi šie dažādie datu silosi tika pārvietoti uz mākoni.
Un tad Tramps uzdeva uzņēmumam „Palantir“ apstrādāt visus šos datus un pārvērst tos izmantojamā informācijā.
Tad viņi arī dienēja armijā.
Pašlaik viņi ir galvenais dzinējspēks mākslīgā intelekta attīstībā militārajā jomā.
Paskatīsimies uz to.
Ir civilā puse un ir militārā puse. Kas vēl paliek pāri?
Nu, arī izlūkdienestiem tie ir.
Un nedrīkst aizmirst, ka „Palantir” sākotnēji tika dibināts kā CIP uzņēmums.
Sākotnēji tā tika izveidota galvenokārt, lai nodalītu izlūkošanas darbības un izveidotu visaptverošu
informācijas sistēmu par visu un visiem valsts pilsoņiem.
Tas bija TIA — programma visaptverošai informācijas vākšanai.
Kongress to noraidīja.
CIA gribēja to darīt, taču Kongress teica: „Nē, jūs to nedarīsiet!“
Tātad viņi to apturēja.
Un tad parādījās Pīters Tīls, kurš dibināja uzņēmumu „Palantir“, lai atņemtu valdībai atbildību vai stafeti un visu privatizētu.
Tātad viņu pirmais klients vairākus gadus bija CIP, kamēr viņi pilnveidoja savu programmatūru
atbilstoši specifikācijām, kuras CIP vēlējās tajā integrēt.
Tātad pašlaik tam patiešām ir monopols.
Nav neviena, kas varētu ar viņu sacensties.
Nav neviena, kas varētu viņu izspiest no viņa vietas.
Un tā ir monopola būtība.
Jā, un man šķiet, ka kritiskais punkts ir tas, ka, tiklīdz visi šie dati, kas savākti no visiem šiem cilvēkiem, tiek saistīti
ar tavu identitāti, viņi patiešām zina par tevi pilnīgi visu.
Viņi zina, kur tu atrodies, un to redz reāllaikā.
Un mans jautājums jums: cik tuvu mēs jau esam šim mērķim?
Vai mēs jau esam tik tālu tikuši, vai kāda ir pašreizējā situācija?
Redzu, ka infrastruktūras ziņā mēs jau esam tik tālu tikuši.
Vēl ne viss ir aktivizēts, bet, manuprāt, infrastruktūra jau ir uzstādīta.
Tagad kāds varētu apgalvot, ka šiem milzīgajiem AI datu centriem varbūt tomēr ir kādas robežas.
Vai arī, iespējams, viņiem tagad ir 2 000, un viņi saka: „Mums ir jābūt 3 000, pirms mēs varēsim īstenot šo plānu.“
Es nezinu, kur būtu šī robeža — bet pašlaik šīs lietas būvē kā traki.
Viņi tajā iegulda vairāk naudas, nekā viņiem pieder.
Jūsu nauda plūst arī no Tuvajiem Austrumiem, no islāma avotiem, lai būvētu mūsu datu centrus, kā arī cits kapitāls, ko šīs
infrastruktūras izveidei nodrošina visi šie citi miljardieri.
Šī neapšaubāmi ir kontroles sistēma, kas spēj pārvaldīt visu informāciju sabiedrībā.
Un mērķis, kāpēc vispār tiek vākti visi šie dati un ievadīti mākslīgā intelekta programmā, ir tas, lai varētu
manipulēt ar objektu, no kura tie sākotnēji tika iegūti.
Tas taču ir datu būtība, vai ne?
Datus neievāc tikai tāpēc, lai tos vienkārši glabātu kurpju kastē.
Jā, saprotu. Gribas ietekmēt šo personu.
Gribas šo cilvēku iepazīt labāk nekā viņš pats sevi, izveidot personības profilu un bez jautājuma manipulēt sabiedrību, vai ne?
Jā, tieši tā.
Tas ir interesanti.
Un tagad mēs redzam, kā attīstās visa situācija Gazā, un interesanti, ka atklāti tiek runāts par to, ka tur plānots
ieviest tehnokrātiju, un daudzi cilvēki to uztver kā sava veida... nu jā, visa situācija Gazā kopš kara sākuma, kopš 7.
oktobra, un jau pirms tam tā ilgu laiku bija brīvdabas cietums ar masīvu uzraudzību – un viņi to
uztver kā sava veida izmēģinājumu pārējai pasaulei.
Kā jūs to redzat?
Vai visa šī situācija Gazā ir sava veida vietējais izmēģinājumu lauks?
Visur, kur notika konflikti. Un tas nebija tikai Gazā. Arī Ukraina bija un joprojām ir milzīgs izmēģinājumu lauks.
Pareizi.
Bet visur, kur notiek konflikts, lielāks militārs konflikts, it īpaši tāds, kas ieilgst… Pasaulē
ir noteikti krīzes perēkļi, piemēram, Nigērija.
Piemēram, var redzēt, ka „Palantir” testē vai ievieš savu programmatūru, jo programmatūras testēšanai ir
nepieciešami reāli kaujas apstākļi. Vai jūs zināt...
Un tagad viņi to pārbauda ICE , vai ne?
Esmu dzirdējis, ka ICE izmanto „Palantir“ programmatūru un sejas atpazīšanas tehnoloģiju.
Noteikti. Pilnīgi noteikti.
Tas taču ir arī izmēģinājums, vai ne?
Jā, jā. Es zinu. Jūs to izmantojat identifikācijai, mērķu noteikšanai un piekļuvei citu sistēmu aizmugurējiem moduļiem.
Nesen dzirdēju stāstu par sievieti, kas protestēja pret ICE. Viņas foto bija uzņemts ar
viedtālruni, kurā bija instalēta īpaša programmatūra.
Citiem vārdiem sakot, ICE aģents uzņēma viņas fotogrāfiju — sejas fotogrāfiju —, un viņa domāja, ka ar to lieta ir nokārtota.
Pēc mēneša viņa uzzināja, ka ir izslēgta no „Clear” programmas, proti, no programmas, kas ļauj viņai
iekāpt lidmašīnā, neizietot vispārējo drošības kontroli.
Zināt, ir tāda programma. Tā, manuprāt, saucas „Clear”. Un, lai tajā piedalītos, ir jāpiesakās.
Tātad tiek iesniegta visa informācija, biometriskie dati un tā tālāk.
Un tad var iekāpt lidmašīnā, vienkārši ātri parādot savu seju.
Nu, viņa tika izmesta no šīs programmas.
Nu, kā tas vispār varēja notikt?
Nu, pastāvēja saistība starp brīdi, kad ICE darbinieks uzņēma viņas fotogrāfiju, un
brīdi, kad viņa tika izslēgta no šīs programmas.
Oho.
Redziet, tam taču ir diezgan liela nozīme, vai ne?
TSA ir kaut kas pilnīgi atšķirīgs no ICE, taču tomēr,
Tātad tie ir savstarpēji saistīti, vai ne?
Jā, tieši tā.
Ak, Dievs. Tas gan ir traks stāsts.
Un es jautāju sev, cik daudz tādu gadījumu vēl notiek.
Vai šīs sejas atpazīšanas kameras tagad ir arī Arizonā?
Ak, jā.
Ir ļoti daudz kameru.
Protams, ne visi veic sejas atpazīšanu.
Pareizi.
Piemēram, Arizonā ir ļoti daudz šādu numura zīmju nolasītāju.
Ak, jā.
Viņi identificē tavu auto, tā teikt, noņemot tā „pirkstu nospiedumu“ — ne tikai numura zīmi, bet arī izliekumus un
uzlīmes uz bampera — vienkārši visu, kas atrodas uz tava auto.
Jūs varat apkopot visu šo informāciju.
Ak, interesanti.
Tad viņi zina: „Tu brauc ar 2012. gada izlaiduma „Hyundai“ sporta automašīnu, kuras aizmugurē, teiksim, ir
uzlīmes ar uzrakstu „Pro-Life“ vai kaut kas tamlīdzīgs.“
Un tie var piešķirt tavam transportlīdzeklim savu nospiedumu, tā teikt, pirksta nospiedumu, ko var atpazīt citur.
Jā.
Tā ir tāda veida uzraudzības sistēma, kas var izsekot tavu atrašanās vietu, kur vien tu arī dotos.
Nav svarīgi, kurp tu dodies, pat pāri valstu robežām.
Tātad... šīs sistēmas pašlaik tiek uzstādītas visur.
Oho.
Nu, Patrik, mums drīz jābeidz, bet man vēl ir divi jautājumi, varbūt priekšpēdējais.
Jūsu grāmatas beigās ir atrodams šis tehnokrātu saraksts.
Tā ir tikai īsa nodaļa ar nosaukumiem.
Man ievērojās, ka četri no šiem cilvēkiem patiešām ir Anduril vadītāji un tagad strādā valdībā vai ir ļoti tuvu tai.
Ko, jūsuprāt, mums gaida nākotnē?
Un ko tas nozīmē attiecībā uz karadarbības nākotni un valsts izpildvaras nākotni?
„Anduril“ ir tieši tas — uzņēmums, kas ražo autonomas nogalināšanas mašīnas.
Es zinu. Vai nav dīvaini, ka viņi vada šo trupu?
Jā, „Anduril” un „Palantir” patiešām ir ļoti līdzīgi.
Un ko gan teikt – būtībā runa šeit ir par monopolu.
Un viņi soļo vienā solī.
Starp abiem uzņēmumiem pastāv cieša saikne ne tikai vadības līmenī, bet arī attiecībā uz to programmatūras savietojamību.
Nu, jā. Tas patiešām ir ļoti, ļoti satraucoši.
Jā.
Pārsteidzoši. Jūs bieži runājat par jēdzienu „Omni-War”, proti, karu visos frontēs.
Un, kad es skatos ikdienas ziņas, man vienmēr prātā nāk šis jēdziens, jo man šķiet, ka tieši to mums rāda, vai ne?
Uzbrukumi un trakas norises no visām pusēm.
Ja jums tagad būtu jāsaka mūsu auditorijai vai sabiedrībai, uz ko mums šobrīd vajadzētu koncentrēties, kas,
jūsuprāt, būtu jārisina vai jāuzsver kā augsta prioritāte?
Valsts līmenī mums to noteikti neizdosies apturēt, taču tas ir iesūcies līdz pat vietējai līmenim.
Jā.
Bet tev ir iespējas ietekmēt notikumus vietējā līmenī.
Vismaz tā tam vajadzētu būt.
Ir pilsētas dome, kuras locekļi dzīvo tavā apkaimē un ar kuriem vari sazināties. Tu vari vērsties pie viņiem tieši.
Tu vari ar viņiem parunāt un pārliecināt viņus, lai šis atkritumu krāvums nenonāktu mūsu pilsētā.
Jūs, piemēram, varat bloķēt noziedzības novēršanas programmatūru, sejas atpazīšanas kameras un datu centrus.
Ak, jā.
Visas šīs lietas var noraidīt tava pilsētas dome vai, ja tu nedzīvo pilsētā, tava rajona pārvalde.
Un tieši uz to mums tagad vajadzētu koncentrēties:
uzcelt aizsargvalni ap mūsu draudzi.
Neļaujieties, lai šīs AI muļķības jūs apmāna.
Uzņēmumi, piemēram, Open-AI un Grok, ir izstrādājuši speciālas versijas savām mākslīgā intelekta programmām valdības iestādēm.
Pareizi.
Es domāju, kā tas saucas. Manuprāt, tas saucas „Open AI”, vienkārši „OpenAI valsts iestādēm” . Man šķiet, ka G-O-V .
Jā, un, manuprāt, „Grok for Government”.
Nu, viņi to pārdod Vācijas federālajai valdībai.
Jā.
Ar to jūs pašlaik apsūdzat visu Vācijas federālo valdību.
Taču sākotnēji viņi savā preses paziņojumā teica, ka to tirgos arī federālajās pavalstīs.
Ak, labi.
Tas nozīmē, ka viņi to kādreiz attīstīs līdz pilsētu līmenim.
Jūs nekādā gadījumā nevēlaties, lai jūsu pilsēta būtu kaut kā saistīta, piemēram, ar OpenAI Gov vai Grok Gov.
To var bloķēt vietējā līmenī.
Vai valdība to izdarīs?
Visticamāk, ka nē.
Un tu zini, ka viņi teiks: „Ak, tas ir brīnišķīgi!”
Mēs varam strādāt efektīvāk, bla, bla, bla.
Protams.
Bet tu tagad vari paust savu viedokli un rīkoties pret to.
Kā saka vecajās vesternu filmās: „Aizturiet viņus pie pārejas“.
Tātad tagad mums vajadzētu koncentrēties uz to.
Jā, tas ir labs arguments.
Un, manuprāt, galvenais arguments — un to es redzu arī uzņēmumā, kurā strādāju — ir tas, ka cilvēki pieņem
mākslīgo intelektu, jo tas viņiem palīdz un ietaupa laiku uzdevumu veikšanā un tamlīdzīgi.
Kādi, kādi ir argumenti pret to visu?
Ir tik daudz priekšrocību, ko cilvēki saskata, kad saka: „Hei, mums šī mākslīgā
intelekta sistēma ir vajadzīga mūsu pašvaldībai.”
Vai jums ir kādi argumenti, ko mēs varētu nodot cilvēku rīcībā?
Nu, neskaitot to, ko mēs šeit pašlaik apspriežam, ir tik daudz informācijas.
Es domāju, ka pat ja ir tikai šī informācija, jau ir par ko parunāt.
Taču šeit ir tik daudz aspektu. Mākslīgais intelekts vienkārši iespiežas visās sabiedrības
jomās un tagad tiek izmantots arī ekonomikā.
Cilvēkiem nav ne jausmas, kas notiek.
Ja, piemēram, tiek izbeigta tava transportlīdzekļa vai mājokļa apdrošināšana, tas,
visticamāk, ir saistīts ar mākslīgo intelektu.
Un tu nekad nesaņemsi paskaidrojumu, kāpēc tava apdrošināšana tika atcelta.
Bet viņa ir secinājusi, ka tu esi risks, ko viņi vairs nevēlas uzņemties.
Un tevi izmetīs ārā, un tev citur nāksies maksāt vairāk.
Slimnīcā tavu operāciju, visticamāk, apstiprinās mākslīgais intelekts — nevis cilvēks, bet gan mākslīgā intelekta programma.
Un, ja tiek teikts, ka tev šī operācija vai šis izmeklējums nav nepieciešams, tu to arī nesaņemsi.
Bet tev nekad neteiks: „Nu, mākslīgais intelekts pieņēma šo lēmumu tavā vietā”.
Būtībā ir pienācis laiks sākt pretoties.
Laiks pretoties. Tieši tā.
Ar visu spēku, nevis ar mums!
Labi. Jā, es varu tikai ieteikt ikvienam izlasīt šo grāmatu.
Es domāju, ka tas ir biedējoši, bet tā ir realitāte un cilvēki, ar kuriem mums nākas saskarties.
Un man ļoti patika jūsu aicinājums likt mūsu vietējām iestādēm saskarties ar realitāti un ar cilvēkiem, kas aiz tās stāv.
Un tas, visticamāk, ir spēcīgākais ierocis, kāds mums šobrīd ir.
Mums vienkārši jāparāda, ka esam klāt, un jādodas ārā, vai ne?
Jā, tieši tā tas ir.
Jā, nebaidies parādīties viņu kamerās, ja rādi savu seju.
Pareizi.
Viņi jau zina, kas tu esi.
Neraizējies!
Ja vēlies protestēt, tad vienkārši ej ārā un dari to, jo viņi tevi tāpat vai tā atradīs.
Tu jau zini, kas tu esi.
Jūs to zināt. Viņiem visur ir jūsu profils.
Tāpēc nedomā, ka kāds var paslēpties, neparādot savu seju.
Pareizi. Brīnišķīgi.
Nu, Patrik, liels paldies par šo brīnišķīgo interviju.
Un nobeigumā vēl viens jautājums: kur var atrast jūsu bezmaksas darbus un kur var iegādāties jūsu grāmatu?
Jā, protams. Technocracy.news
Grāmatas tur ir pieejamas.
Taču atsevišķas grāmatas varat iegādāties arī caur „Amazon“.
Un arī audio grāmata. Tā pašlaik ir ļoti populāra.
Arī Kindle versija ir pieejama Amazon.
Tātad, ja jūs to vēlaties iegādāties, dodieties uz Amazon.
Grāmatas varat iegādāties tikai vietnē technocracy.news.
Ja atrodaties ārpus Amerikas Savienotajām Valstīm, to nedrīkstat darīt, jo sūtīšanas izmaksas uz
ārzemēm pašlaik ir augstākas nekā grāmatas cena.
Tātad jūs varat doties uz Amazon un pasūtīt grāmatu Austrālijā, Eiropā, Lielbritānijā un
Kanādā, izmantojot savu vietējo Amazon tīmekļa vietni.
Lieliski, Patrik Vuds, liels paldies, ka atkal bijāt pie mums Kla.TV!
Paldies.
Dr. Paul Brandenburg – ārsts un izglītojošais darbinieks: „Īstā dzīve nav tiešsaistē, īstā dzīve ir analogā.”
„Tātad satikties, runāt ar cilvēkiem, sēdēt viņiem pretī – tas ir absolūti svarīgi un būtiski.”
Veidojiet kontaktus ar savu reģionālo Kla.TV komandu!
www.kla.tv/vernetzung