Niin sanotulla modernilla aikakaudellamme koemme etenkin länsimaissa
ennennäkemättömän laajuisen moraalisen ja eettisen rappion.
Jo lapsemme joutuvat julkisesti edistettävän varhaisen seksualisoinnin vuoksi kohtaamaan
tuskin kuviteltavissa olevia perverssejä käytäntöjä.
Kuten äskettäin tapahtui eräässä Görlitzin lukiossa, kun koulu teki yhteistyötä ulkopuolisen ”teatteriprojektin” kanssa
suunnitellun projektiviikon puitteissa aiheenaan ”rohkeus”.
Lapset kertoivat vanhemmilleen, että luokkahuoneessa oli esitetty pornografista materiaalia.
Asia johti valituksiin ja rikosilmoituksiin.
Koulu keskeytti hankkeen jo ensimmäisenä päivänä.
Poliisi aikoo käynnistää tutkinnan, kerrottiin opettajaportaalin ”news4teachers” artikkelissa.
Tiedotusvälineiden mukaan kyseessä olivat kuvia homomiehistä erilaisissa seksuaalisissa tilanteissa.
Viranomaisten tukemat drag-queenien tai drag-kingien (eli miesten ja naisten transvestiittien) vierailut
päiväkodeissa, lastentarhoissa ja koululuokissa tuovat jälleen kerran tämän rappion räikeästi esiin.
Näiden transvestiittien seksielämää käsittelevissä lukutilaisuuksissa ja luennoissa lasten mielikuvitusta tahallaan
turmellaan ja heitä kannustetaan kiinnostumaan perversioista.
Ohjelmassa ”WHO ja YK – pedofiilien kädet pois lasten luota” Kla.TV paljasti Agenda 2030 -suunnitelmat.
Alankomaista kotoisin olevan Euroopan parlamentin jäsenen Marcel de Graaffin lauseen mukaan tämä pyrkii täysin selvästi lasten
kanssa harrastettavan seksin laillistamiseen ja hyväksymiseen.
Hänen mukaansa EU tukee transvestiittien ja transsukupuolisten esiintymisiä päiväkodeissa miljoonilla.
WHO:n ja YK:n ohjelmat ovat osa kansainvälistä operaatiota, jonka tavoitteena on tehdä pedofiliasta uusi normaali.
Pornografisen aineiston levittäminen ja vaatiminen kouluissa ja päiväkodeissa ei siis ole sattumaa, vaan sitä ohjataan
ja tuetaan tietoisesti hallitusten ja järjestöjen toimesta.
Niin sanottuja valistuskirjoja on tuettu ja tuetaan edelleen kirjallisuuspalkinnoilla ja muilla tunnustuksilla,
myös valtion tuella. Mainitakseni vain yhden esimerkin:
Sveitsiläisen päiväkodin ”pienimmille” tarkoitettu ideologisesti latautunut kuvakirja sisältää lapsipornografisia
kuvia ja kehottaa tutkimaan toistensa sukupuolielimiä.
Heti sen jälkeen tapahtui seksuaalinen väkivallanteko.
Kyseisen lapsen äiti teki rikosilmoituksen.
Kasvatustieteilijä prof. dr. Karla Etschenberg kommentoi kirjaa seuraavasti: ”Erityisesti
pedofiilit nauttisivat tällaisista kuvauksista.”
Hän kirjoittaa valistavassa esitteessä: ”Ihmiset, jotka ovat kiinnostuneita väkivallattomista, ”yhteisymmärryksessä
tapahtuvista” seksuaalisista tekoista, joita lapset tekevät tai joihin he osallistuvat perheen piirissä, päiväkodissa,
urheiluseurassa tai muualla, tarvitsevat huomaamattomia lähestymistapoja, niin sanottuja ”ovien avaajia”
lapseen, joiden avulla he voivat testata lapsen reagoivuutta.
Pornografisen aineiston hallussapito voi johtaa rangaistukseen ja herättää epäilyksiä sekä lapsissa että
asiasta tietämättömissä aikuisissa, jotka huomaavat sen.”
Jotta asia ei herättäisi epäilyksiä, rouva Etschenberger jatkaa: ”Ihanteellisia ovat kuvat ’seksuaalisesti’ aktiivisista
lapsista, joiden sukupuolielimet on esitetty peittelemättömästi ’seksuaalisuutta suvaitsevissa’ lastenkirjoissa”.
Jo nelivuotiaita rohkaistaan tutkimaan toisiaan koskettelemalla ja harjoittamaan itsetyydytystä erityisesti tätä
tarkoitusta varten varustetuissa halausnurkissa, jotta he oppisivat ymmärtämään seksuaalista erilaisuutta.
Tytöt kertovat äideilleen, että pojat olisivat pakottaneet heidät vetämään housut alas halausnurkissa.
Seksuaalisten väkivallantekojen määrä on kasvanut dramaattisesti etenkin päiväkodeissa.
Tämän vahvistavat tuoreet poliisin rikostilastot.
Se, mikä on täysin selvää jokaiselle terveellä järjellä ajattelevalle ihmiselle, vahvistavat myös lastenpsykologit.
He varoittavat ennenaikaisten seksuaalisten kokemusten traumaattisista vaikutuksista, jotka voivat
aiheuttaa häpeän tunteita ja rasittaa lasten uhreja ja tekijöitä henkisesti jopa vuosikymmenten ajan.
Jotta pienimmät lapset voitaisiin suojella tältä, vanhemman sukupolven, erityisesti lasten vanhempien, on jo monien vuosien
ajan pitänyt vastustaa tätä lähes pysäyttämätöntä varhaisen seksualisoitumisen suuntausta
ja osoittaa sille päättäväistä vastarintaa.
Sillä lastemme terve henkinen ja fyysinen kehitys on jo pitkään ollut vakavasti uhattuna.
Miten tilanne on päässyt tähän pisteeseen?
Kuka on edistänyt näitä yhteiskunnalle haitallisia kehityssuuntia?
Alfred C. Kinseyä voidaan epäilemättä pitää yhtenä varhaisen seksualisoinnin keskeisistä edelläkävijöistä.
Kla.tv julkaisi jo vuonna 2012 paljastavan dokumentin aiheesta.
Myös tutkiva toimittaja, kolumnisti ja televisio-ohjaaja Guido Grandt julkaisi tämän miehen elämästä ja
toiminnasta silmiä avaavan, kolmiosaisen dokumenttisarjan.
Kinsey, joka eli vuosina 1894–1956, työskenteli aluksi eläintieteilijänä.
Useiden seksuaalitutkimusta käsittelevien pseudotieteellisten julkaisujen ansiosta media ja vaikutusvaltaiset piirit
nostivat hänet ”modernin” seksuaalitutkimuksen ikoniksi ja tekivät hänestä yhteiskunnallisesti hyväksytyn.
Kinsyn radikaali oppi oli, että ihmiset ovat kautta aikojen eläneet seksuaalista elämäänsä eläinten tavoin.
Vaikutusvaltaiset piirit ja tiedotusvälineet levittivät tätä uutena ”tieteellisenä” havaintona.
Kinsey väitti, että kaikki uskonnon, kulttuurin ja yhteiskunnallisten periaatteiden asettamat rajoitukset
yleiselle seksuaaliselle vapaudelle olivat pelkkää tekopyhyyttä.
Hänen radikaali johtopäätöksensä oli: kaikki seksuaalista käyttäytymistä rajoittavat lait tulisi kumota.
Ne säännöstöt, jotka ovat sukupolvien ajan suojelleet naisia, lapsia ja perhettä, eivät ole muuta kuin vanhentuneita jäänteitä
tietämättömästä ja moraalisesti tekopyhästä aikakaudesta.
Laajalle levinneiden ”tutkimusaineistojensa” kautta Kinsey vaikuttaa edelleen tuhoisasti suuren
yleisön moraalisiin ja eettisiin käsityksiin sekä yleiseen seksuaaliseen käyttäytymiseen.
Hänen merkittävä vaikutuksensa Yhdysvaltojen ja maailmanlaajuiseen lainsäädäntöön osoittaa, että hän
jopa onnistui perverssissä uudelleensuuntautumisessaan.
Kinsey-raporttien vaikutuksesta raiskauksia, haureutta, sodomiaa ja aviorikosta alettiin Yhdysvalloissa vähätellä.
Jopa kouluissa otettiin käyttöön kinseyläinen seksuaalikasvatus.
Skandaalimaisesti suuret yhdysvaltalaiset aikakauslehdet, kuten Life, Time, Look ja muut, mainostivat Kinseyn
väitettyjä tutkimustuloksia seksuaalisuuden alalla ikään kuin ne olisivat sankarillisia ”tieteellisiä” saavutuksia.
Kriitikot varoittivat jo varhain ”seksuaalisesta anarkiasta”, joka johtui Kinseyn ajatusten mukaisesta
oikeuden, koulutuksen ja moraalin radikaalista uudistamisesta.
Ja todellakin, tämän anarkian kohtalokkaat seuraukset vaikuttavat vielä tänäkin päivänä – etenkin lapsiin.
Sillä saatanallisista piireistä lähtöisin olevan Kinsey-myytin takana piilee kuilu:
On osoitettu, että keskeiset osat Kinseyn muistiinpanoista ja ”tutkimuksista” perustuvat pedofiilien tekijöiden pöytäkirjoihin.
Vauvoihin ja lapsiin kohdistunut dokumentoitu seksuaalinen väkivalta on tulkittu uudelleen niin
sanotuksi ”normaaliksi lasten seksuaalisuudeksi”.
Kyseessä oli kuitenkin viime kädessä pelkkää seksuaalista lasten kidutusta.
Katso aiheesta lisää kattavaa tietoa ja taustatietoja kla.tv:n dokumenttielokuvasta ”Varhaisen seksualisoinnin esi-isät”.
Aiemmat ja nykyiset skandaalit, kuten Pizzagate, Epstein-tiedostot tai Diddy-oikeudenkäynti, sekä
maailmanlaajuisesti epidemianomaisesti leviävä pedofilia heittävät valaisevan valon näihin kehityskulkuihin.
Niitä vauhditti ennen kaikkea Kinseyn suoraviivainen hyökkäys länsimaisen kulttuurin alun perin
kristillisiin arvoihin perustuvaa perustaa vastaan.
Ei ihme, sillä hän harrasti itse homoseksuaalisia, voyeuristisia ja ekshibitionistisia irstailuja ja
piti esimerkiksi seksiä eläinten kanssa normaalina.
Hän meni jopa niin pitkälle, että esitti järkyttävän väitteen: ”Vauva-ikäisten lasten tulisi olla seksuaalisesti aktiivisia
ja aikuisten tulisi tyydyttää heidän seksuaaliset tarpeensa”.
Itse asiassa Kinsey katsoi, että lapset ovat ”jo vauvaiästä lähtien seksuaalisesti aktiivisia ja kykeneviä
saamaan orgasmin” ja että he ”tarvitsevat aikuisten apua” seksuaalisten tarpeidensa tyydyttämisessä.
Tämä ei ole muuta kuin pedofilian ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön normalisointia.
Kuten tiedetään, sadomasokisti Kinsey eli kaksoiselämää.
Talonsa katon alla sijaitsevassa huolellisesti piilotetussa huoneessa hän järjesti säännöllisesti ”ryhmäseksileikkejä”
työntekijöidensä sekä valikoitujen vieraiden kanssa.
Myös heidän vaimonsa joutuivat osallistumaan siihen, samoin kuin hänen vaimonsa Clara K.
Kaksi hänen teoksistaan, vuonna 1948 julkaistu ”Sexual Behaviour in the Human Male” (Miehen seksuaalinen käyttäytyminen) ja vuonna
1953 julkaistu ”Sexual Behaviour in the Human Female” (Naisen seksuaalinen
käyttäytyminen), julkaistiin yhteisnimellä Kinsey-raportti.
Kinsey sai Rockefeller-säätiöltä mittavaa tukea näiden julkaisemiseen.
Tämä säätiö on sataniistis-vapaamuurarisuuntautuneen Rockefeller-dynastian miljardien arvoinen
taloudellinen alusta, joka peittyy näennäisesti filantropian eli hyväntekeväisyyden taakse.
Rockefeller-säätiön lähes rajattoman taloudellisen vaikutusvallan ansiosta se ohjaa poliittisia kehityskulkuja ja kokonaisen kansan
moraalisia ja eettisiä arvoja omien tavoitteidensa mukaisesti.
Sitä on vaikea uskoa, mutta sitä ei voi kieltää:
Lukuisat korkean asteen vapaamuurarien perustamat järjestöt pyrkivät ennen kaikkea saamaan
maailman väestön hallintaansa ja vähentämään sitä.
Tästä löytyy todisteita puheesta ”Korkean asteen vapaamuurarien salainen oppi: Saatana on Jumala”
Ivo Sasek osoittaa teoksessaan, että korkean asteen vapaamuurariuden ylimmillä johtotasoilla tehdään vakavia
rikoksia, kuten lasten hyväksikäyttöä, naiskauppaa, huumekauppaa, salaisia keinottelutoimia,
asekauppaa sekä rituaalista väkivaltaa, jopa kannibalismia.