Šiais vadinamaisiais šiuolaikiniais laikais, ypač Vakarų pasaulyje, stebime moralinį ir etinį
nuosmukį, kurio mastas yra neįsivaizduojamas.
Jau mūsų vaikai, dėl visuomenės skatinamos ankstyvos seksualizacijos, susiduria su vos
įsivaizduojamomis iškrypėliškomis praktikomis.
Kaip neseniai nutiko vienoje Görlicio vidurinėje mokykloje, kai mokykla, rengdama planuotą projektinę savaitę, bendradarbiavo
su išoriniu „teatro projektu“, kurio tema buvo „Drąsa“.
Vaikai pasakojo tėvams, kad klasėje buvo rodoma pornografinė medžiaga.
Buvo pateikta skundų ir pareikštų kaltinimų.
Mokykla nutraukė projektą jau pirmąją dieną.
Kaip teigiama mokytojų portalo „news4teachers“ straipsnyje, policija pradės tyrimą.
Remiantis žiniasklaidos pranešimais, tariamai tai buvo nuotraukos, kuriose vaizduojami gėjai,
užsiimantys įvairiomis seksualinėmis praktikomis.
Valdžios institucijų remiami drag queenų ar drag kingų (t. y. vyrų ir moterų transvestitų) apsilankymai
darželiuose, vaikų dienos centruose ir mokyklų klasėse dar ryškiau atskleidžia šį nuosmukį.
Skaitymuose ir paskaitose apie šių transvestitų lytinį gyvenimą sąmoningai teršiama vaikų
vaizduotė ir skatinama domėtis iškrypimais.
Laidoje „PSO ir JT – pedofilų pirštai toli nuo vaikų“ Kla.TV atskleidė pasaulinės „Agenda 2030“ planus.
Remiantis Nyderlandų Europos Parlamento nario Marcello de Graaffo citata, ši organizacija visiškai aiškiai siekia, kad
seksas su vaikais būtų įteisintas ir visuotinai pripažintas.
Pasak jo, ES skiria milijonines sumas transvestitų ir translyčių pasirodymams vaikų darželiuose.
PSO ir JT programos yra tarptautinės operacijos, kuria siekiama paversti pedofiliją nauja norma, dalis.
Taigi pornografinės medžiagos skatinimas ir platinimas mokyklose bei vaikų darželiuose nėra atsitiktinumas, o sąmoningai
valdomas ir subsidijuojamas vyriausybių bei organizacijų.
Vadinamieji švietimo knygos buvo ir tebėra remiamos valstybės, taip pat apdovanojamos literatūros premijomis
ir kitais apdovanojimais. Pateiksiu tik vieną pavyzdį:
Šveicarijos vaikų darželyje „mažiausiems“ skirta ideologiškai įkrauta iliustruota knygelė, kurioje
pateikiami vaikų pornografijos vaizdai ir raginama tarpusavyje tyrinėti lytinius organus.
Netrukus įvyko seksualinis užpuolimas.
Nukentėjusio vaiko motina pateikė skundą dėl nusikaltimo.
Pedagogikos mokslininkė prof. dr. Karla Etschenberg apie knygą sako: „Tokios iliustracijos ypač patiktų pedofilams.“
Ji rašo informaciniame lankstinuke: „Žmonės, kuriuos domina nesmurtiniai „abipusiu sutikimu pagrįsti“ seksualiniai veiksmai
su vaikais šeimoje, vaikų darželyje, sporto klube ar kitur, turi rasti nepastebimus būdus, vadinamuosius „durų
atidarytuvus“, per kuriuos galėtų išbandyti vaiko atvirumą.“
„Turėdami pornografinę medžiagą, jie gali būti patraukti baudžiamojon atsakomybėn ir kelti įtarimų tiek vaikams, tiek
su tuo nesusijusiems suaugusiesiems, kurie tai pastebės.“
Kad nebūtų įtariama, ponia Etschenberger toliau paaiškina: „idealiai tinka „seksualiai“ aktyvių vaikų
atvaizdai, kuriuose atvirai vaizduojami jų lytiniai organai, pateikiami „seksualumui palankiose“ vaikų knygose“.
Jau keturmečiai skatinami specialiai įrengtuose „glėbesčiojimo kampeliuose“ tyrinėti vieni kitus, liečiant ir taip
pažindami lytinius skirtumus, taip pat užsiimti savimala.
Mergaitės pasakoja savo motinoms, kad berniukai „glėbesčių kampeliuose“ jas priverstų nusimauti kelnes.
Seksualinių užpuolimų skaičius dramatiškai išaugo, ypač vaikų darželiuose.
Tai patvirtina naujausi policijos kriminalinės statistikos duomenys.
Tai, kas kiekvienam sveiko proto žmogui yra visiškai aišku, patvirtina ir vaikų psichologai.
Jie įspėja apie trauminį per ankstyvų seksualinių patirčių poveikį, kuris, pasireiškiantis gėdos jausmu, tam
tikromis aplinkybėmis gali dešimtmečiais daryti psichologinę įtaką tiek vaikams aukoms, tiek kaltininkams.
Siekdami apsaugoti savo mažiausiuosius nuo to, vyresnioji karta, ypač vaikų tėvai, jau daugelį metų yra raginami
priešintis šiai beveik nesustabdomai ankstyvos seksualizacijos tendencijai ir ryžtingai jai pasipriešinti.
Juk mūsų vaikų sveika psichinė ir fizinė raida jau seniai yra rimtai pavojuje.
Kaip viskas galėjo taip nutikti?
Kas paskatino šiuos visuomenei žalingus pokyčius?
Be abejonės, Alfredą C. Kinsey galima laikyti vienu iš pagrindinių ankstyvosios seksualizacijos pradininkų.
„Kla.tv“ jau 2012 m. paskelbė šią temą atskleidžiantį dokumentinį filmą.
Tyrimų žurnalistas, publicistas ir televizijos redaktorius Guido Grandt taip pat išleido akis atveriantį trijų
dalių dokumentinį filmą apie šio vyro gyvenimą ir veiklą.
Kinsey, gyvenęs nuo 1894 iki 1956 metų, iš pradžių dirbo zoologu.
Dėl kelių pseudomokslinių publikacijų apie seksualumo tyrimus žiniasklaida ir įtakingi sluoksniai jį pristatė
visuomenei kaip „šiuolaikinės“ seksualumo tyrimų ikoną.
Kinsio radikali teorija buvo ta, kad žmonės nuo neatmenamų laikų savo seksualinį elgesį išgyvena kaip gyvūnai.
Galingieji sluoksniai ir žiniasklaida tai propagavo kaip naują „mokslinį“ atradimą.
Kinsey teigė, kad bet koks religijos, kultūros ir visuomenės principų nustatytas bendrosios
seksualinės laisvės apribojimas yra grynas veidmainiavimas.
Jo radikali išvada buvo tokia: visi įstatymai, ribojantys seksualinį elgesį, turėtų būti panaikinti.
Tos taisyklės, kurios per kartų kartas saugojo moteris, vaikus ir šeimą, esą yra ne kas kita, kaip pasenusios liekanos
iš neišsilavinusios ir morališkai veidmainiškos epochos.
Per savo plačiai paplitusius „dosjė“ Kinsey iki šiol daro žalingą įtaką plačiosios visuomenės moraliniams
ir etiniams jausmams bei bendram seksualiniam elgesiui.
Jo didžiulė įtaka JAV ir pasaulio teisės aktams rodo, kad su savo iškreipta nauja kryptimi jam netgi pavyko pasiekti sėkmę.
Kinsey’o dokumentų įtaka lėmė, kad JAV išprievartavimai, ištvirkavimas, sodomija ir neištikimybė buvo
pradėti vertinti kaip ne tokie rimti nusikaltimai.
Net mokyklose buvo įvesta Kinsey'aus seksualinio švietimo programa.
Skandalingai, didieji JAV laikraščiai ir žurnalai, tokie kaip „Life“, „Time“, „Look“ ir kiti, reklamavo Kinsey
tariamus tyrimų rezultatus seksualumo srityje tarsi jie būtų didvyriški „moksliniai“ pasiekimai.
Jau anksti kritikai, atsižvelgdami į radikalius teisės, švietimo ir moralės pokyčius pagal Kinsey
koncepciją, įspėjo apie „seksualinę anarchiją“.
Ir iš tiesų, šios anarchijos tragiškos pasekmės jaučiamos iki šiol – ypač vaikams.
Mat už Kinsey mitu, kurį propaguoja satanistų įkvėpti sluoksniai, slepiasi bedugnė:
Įrodyta, kad pagrindinės Kinsey užrašų ir „tyrimų“ dalys yra pagrįstos pedofilų nusikaltėlių apklausų protokolais.
Dokumentuoti seksualinio smurto prieš kūdikius ir vaikus atvejai buvo perinterpretuoti kaip
tariamai „normali vaikų seksualinė elgsena“.
Tačiau galiausiai tai buvo ne kas kita, kaip seksualinio pobūdžio vaikų kankinimas.
Daugiau išsamios informacijos ir konteksto šia tema rasite kla.tv dokumentiniame filme
„Ankstyvosios seksualizacijos pradininkai“.
Ankstesni ir dabartiniai skandalai, tokie kaip „Pizzagate“, „Epstein-Files“ ar Diddy teismo procesas, taip
pat visame pasaulyje epidemijos mastu plintanti pedofilija, meta iškalbingą šviesą ant šių įvykių.
Jų plėtrą labiausiai paskatino Kinsey atviras puolimas prieš iš pradžių krikščionišką vakarų kultūros vertybių pagrindą.
Nenuostabu, nes jis pats užsiiminėjo homoseksualiniais, voyeuristiniais ir ekshibicionistiniais iškrypimais ir,
pavyzdžiui, laikė seksą su gyvūnais normaliu reiškiniu.
Jis netgi išdrįso pareikšti šį bauginantį teiginį: „Kūdikiai turėtų būti seksualiai aktyvūs, o jų
seksualinius poreikius turėtų skatinti suaugusieji“.
Iš tiesų Kinsey teigė, kad vaikai „jau nuo kūdikystės yra seksualiai aktyvūs ir gali patirti orgazmą“ ir kad tenkindami
savo seksualinius poreikius jiems „reikia suaugusiųjų pagalbos“.
Tai yra ne kas kita, kaip pedofilijos ir seksualinio vaikų išnaudojimo normalizavimas.
Kaip žinoma, sadomazochistas Kinsey gyveno dvigubą gyvenimą.
Savo namo palėpėje esančiame kruopščiai paslėptame kambaryje jis reguliariai rengdavo „grupinio sekso
žaidimus“ su savo darbuotojais ir atrinktais svečiais.
Taip pat turėjo dalyvauti ir jų žmonos, taip pat jo žmona Klara K.
Dvi jo knygos – 1948 m. „Sexual Behaviour in the Human Male“ („Vyro seksualinis elgesys“) ir 1953 m. „Sexual
Behaviour in the Human Female“ („Moteries seksualinis elgesys“) – buvo išleistos bendru pavadinimu „Kinsey ataskaita“.
Kinsey sulaukė didžiulės Rockefellerio fondo paramos šių darbų leidimui.
Šis fondas yra milijardų vertės finansinė platforma, kurią iš išorės slepia filantropija, t. y. labdara, ir
kurią valdo satanistinėmis bei masoninėmis pažiūromis besivadovaujanti Rokfelerių dinastija.
Naudodamasi beveik neribotais finansiniais ištekliais, Rokfelerio fondas savo naudai daro įtaką politiniams
procesams ir visų tautų moraliniams bei etiniams įsitikinimams.
Sunku tuo patikėti, bet to negalima paneigti:
Daugybė organizacijų, įkurtų aukštojo laipsnio masonų, pirmiausia siekia pasaulio gyventojus
pavergti savo kontrolei ir sumažinti jų skaičių.
Tai patvirtinančius įrodymus rasite kalboje „Aukšto laipsnio masonų slaptasis mokymas: Šėtonas yra Dievas“
Ivo Sasek knygoje atskleidžia, kad aukščiausiuose aukšto laipsnio masonų vadovybės sluoksniuose vykdomi sunkūs nusikaltimai, tokie
kaip vaikų išnaudojimas, prekyba moterimis, prekyba narkotikais, slaptos spekuliacijos, prekyba ginklais,
taip pat ritualinis smurtas, siekiantis net kanibalizmo.