Mūsu tā sauktajā modernajā laikmetā mēs, it īpaši Rietumu pasaulē, piedzīvojam morāli ētisku pagrimumu nepieredzētos apmēros.
Jau mūsu bērni saskaras ar sabiedrībā veicināto agrīno seksualizāciju, kas ietver
gandrīz neiedomājamas perversas prakses.
Kā tas nesen notika kādā vidusskolā Görlitzā, kad skola sadarbojās ar ārējo „teātra projektu” par
tēmu „Drosme”, lai īstenotu plānoto projektu nedēļu.
Bērni pastāstīja saviem vecākiem, ka klasē esot tikuši parādīti pornogrāfiski materiāli.
Tika saņemtas sūdzības un iesniegtas kriminālsūdzības.
Skola pārtrauca projektu jau pirmajā dienā.
Kā teikts rakstā skolotāju portālā „news4teachers“, policija veiktu izmeklēšanu.
Saskaņā ar plašsaziņas līdzekļu ziņojumiem tajos esot bijuši attēli, kuros redzami geju
vīrieši, veicot dažādas seksuālas darbības.
Valsts iestāžu atbalstītās drag-queen vai drag-king (t. i., vīriešu un sieviešu transvestītu) vizītes
bērnudārzos, bērnu dienas aprūpes centros un skolas klasēs vēl vairāk izgaismo šo pagrimumu.
Lasījumos un lekcijās par šo transvestītu seksuālo dzīvi tiek mērķtiecīgi aptraipīta bērnu
iztēle un veicināta interese par perversijām.
Raidījumā „PVO un ANO – pedofilu rokas prom no bērniem” Kla.TV atklāja pasaules mēroga „Agenda 2030” plānus.
Saskaņā ar Nīderlandes Eiropas Parlamenta deputāta Marcela de Graafa citātu šī organizācija vairāk nekā nepārprotami
cenšas panākt seksu ar bērniem legalizāciju un pieņemšanu.
Saskaņā ar viņa teikto, ES ar miljoniem subsidē transvestītu un transpersonu uzstāšanās bērnudārzos.
PVO un ANO programmas ir daļa no starptautiskas operācijas, kuras mērķis ir padarīt pedofiliju par jauno normu.
Tādējādi pornogrāfiska satura materiālu popularizēšana un izplatīšana skolās un bērnudārzos nav nejaušība, bet gan tiek
apzināti vadīta un subsidēta no valdību un organizāciju puses.
Tā saucamās izglītojošās grāmatas ir saņēmušas un joprojām saņem literatūras balvas un citus apbalvojumus,
kā arī valsts atbalstu. Lai minētu tikai vienu piemēru:
Šveices bērnudārzā „vismazākajiem” paredzētā ideoloģiski piesātināta bilžu grāmata satur bērnu pornogrāfiskus
attēlus un aicina savstarpēji izpētīt dzimumorgānus.
Tūlīt notika seksuāla uzbrukuma gadījums.
Cietušā bērna māte iesniedza sūdzību par noziedzīgu nodarījumu.
Pedagoģijas zinātniece prof. dr. Karla Etschenberga par grāmatu saka: „Šādi attēli īpaši iepriecinātu pedofilus.”
Viņa raksta izglītojošā bukletā: „Cilvēkiem, kurus interesē nevardarbīgas «abpusēji piekristas» seksuālas darbības ar bērniem
ģimenē, bērnudārzā, sporta klubā vai citur, ir nepieciešami neuzkrītoši piekļuves veidi, tā saucamie «durvju
atvērēji», lai viņi varētu pārbaudīt, vai bērns ir atsaucīgs.”
„Izmantojot pornogrāfisku materiālu, viņi varētu pakļauties kriminālatbildībai un izraisīt aizdomas gan
bērnos, gan arī neiesaistītos pieaugušajos, kuri to pamanīs.”
Lai neradītu aizdomas, Etschenberger kundze turpina: „ideāli piemērotas ir ilustrācijas, kurās attēloti
„seksuāli” aktīvi bērni, kuriem „seksuāli draudzīgās” bērnu grāmatās ir atklāti redzami dzimumorgāni”.
Jau četrgadīgos bērnus mudina īpaši iekārtotos „mīļošanās stūrīšos” savstarpēji izpētīt seksuālās atšķirības,
aptaustot viens otru, kā arī nodarboties ar pašapmierināšanos.
Meitenes stāsta savām mātēm, ka zēni esot viņas piespieduši mīļošanās stūrīšos novilkt bikses.
Seksuālo uzbrukumu skaits ir dramatiski pieaudzis, jo īpaši bērnudārzos.
To apstiprina jaunākā policijas kriminālstatistika.
To, kas ikvienam saprātīgam cilvēkam ir pilnīgi skaidrs, apstiprina arī bērnu psihologi.
Viņi brīdina par traumējošajām sekām, ko rada pāragras seksuālās pieredzes, kuras, izpaužoties kā kauna sajūta,
dažos gadījumos var psiholoģiski apgrūtināt gan bērnu upurus, gan vainīgos pat desmitiem gadu garumā.
Lai pasargātu savus mazākos no šīs parādības, vecākajai paaudzei, jo īpaši bērnu vecākiem, jau daudzus gadus ir
jācīnās pret šo gandrīz neapturamo agrīnās seksualizācijas tendenci un jāizrāda apņēmīga pretestība.
Jo mūsu bērnu veselīga garīgā un fiziskā attīstība jau ilgu laiku ir nopietni apdraudēta.
Kā tas vispār varēja notikt?
Kas ir veicinājis šīs sabiedrībai kaitīgās tendences?
Nav šaubu, ka Alfredu C. Kinseju var uzskatīt par vienu no galvenajiem agrīnās seksualizācijas priekštečiem.
Kla.tv jau 2012. gadā publicēja atklājošu dokumentālo filmu par šo tēmu.
Arī izmeklējošais žurnālists, publicists un televīzijas redaktors Guido Grandt publicēja trīsdaļīgu
dokumentālo filmu par šī vīra dzīvi un darbību, kas atver acis.
Kinsey, kurš dzīvoja no 1894. gada līdz 1956. gadam, sākumā strādāja par zoologu.
Ņemot vērā vairākus pseidozinātniskus rakstus par seksuālo pētniecību, plašsaziņas līdzekļi un ietekmīgās
aprindas viņu pasludināja par „mūsdienu“ seksuālās pētniecības ikonu, tādējādi padarot viņu sabiedrībā pieņemamu.
Kinsija radikālā teorija bija, ka cilvēki jau kopš seniem laikiem izpauž savu seksuālo uzvedību tāpat kā dzīvnieki.
Ietekmīgi aprindas un plašsaziņas līdzekļi to popularizēja kā jaunu „zinātnisku” atklājumu.
Kinsey apgalvoja, ka jebkurš ierobežojums vispārējai seksuālajai brīvībai, ko nosaka reliģija,
kultūra un sabiedrības principi, ir tīra liekulība.
Viņa radikālais secinājums bija: visi likumi, kas ierobežo seksuālo uzvedību, ir jāatceļ.
Tie normatīvie akti, kas paaudžu paaudzēs ir aizsargājuši sievietes, bērnus un ģimeni, esot nekas cits kā
novecojuši paliekas no neinformētas un morāli liekulīgas ēras.
Ar saviem plaši izplatītajiem „dosjē” Kinsey joprojām izdara graujošu ietekmi uz plašās sabiedrības morālo un
ētisko izjūtu, kā arī uz tās vispārējo seksuālo uzvedību.
Viņa ievērojamā ietekme uz ASV un pasaules likumdošanu liecina, ka viņš ar savu perverso pārorientēšanos patiešām guva panākumus.
Kinsey dokumentu ietekmē ASV sāka mazāk nopietni uztvert izvarošanu, netiklību, sodomiju un laulības pārkāpšanu.
Pat skolās tika ieviesta Kinseja seksuālā izglītība.
Skandalozi, ka lielie ASV žurnāli un izdevumi, piemēram, „Life“, „Time“, „Look“ un citi, reklamēja Kinseja it
kā pētījumu rezultātus seksualitātes jomā, it kā tie būtu varonīgi „zinātniski“ sasniegumi.
Jau agri kritiķi brīdināja par „seksuālo anarhiju”, ko izraisītu radikālas pārmaiņas tiesību,
izglītības un morāles jomā saskaņā ar Kinseja uzskatiem.
Un patiešām, šīs anarhijas traģiskās sekas joprojām ir jūtamas – it īpaši bērniem.
Jo aiz Kinseja mīta, ko izplata sātana iedvesmotās aprindas, slēpjas bezdibenis:
Ir pierādīts, ka Kinseja pierakstu un „pētījumu“ galvenās daļas balstās uz pedokriminālo noziedznieku protokoliem.
Dokumentēti seksuālās vardarbības gadījumi pret zīdaiņiem un bērniem tika
pārinterpretēti kā it kā „normāla bērnu seksualitāte”.
Tomēr galu galā tas nebija nekas cits kā seksuāla rakstura bērnu spīdzināšana.
Šajā sakarā skatieties plašāku informāciju un kontekstu kla.tv dokumentālajā filmā „Agrīnās seksualizācijas priekšteči“.
Agrākie un pašreizējie skandāli, piemēram, „Pizzagate”, „Epstein-Files” vai Diddy lieta, kā arī
pedofilijas izplatība, kas visā pasaulē izplatās kā epidēmija, met raksturīgu gaismu uz šīm norisēm.
Tās galvenokārt tika masveidā veicinātas, pateicoties Kinseja tiešajam uzbrukumam rietumu kultūras
sākotnēji kristiešu ietekmētajiem vērtību pamatiem.
Nav brīnums, jo viņš pats iesaistījās homoseksuālās, voyeuristiskās un ekshibicionistiskās izlaidībās un,
piemēram, uzskatīja seksu ar dzīvniekiem par normālu.
Viņš pat nonāca līdz šausminošam apgalvojumam: „Zīdaiņiem jābūt seksuāli aktīviem, un
pieaugušajiem jāveicina viņu seksuālās vajadzības“.
Patiesībā Kinsey uzskatīja, ka bērni „jau no zīdaiņa vecuma ir seksuāli aktīvi un spēj sasniegt orgasmu“ un
ka savu seksuālo vajadzību apmierināšanai viņiem ir „nepieciešama pieaugušo palīdzība“.
Tas nav nekas cits kā pedofilijas un seksuālās vardarbības pret bērniem normalizēšana.
Kā zināms, sadomazohists Kinsejs dzīvoja dubultdzīvi.
Rūpīgi noslēptā telpā zem sava mājas jumta viņš regulāri rīkoja „grupu seksa spēles” ar
saviem darbiniekiem un izvēlētiem viesiem.
Arī viņu sievas bija spiestas tajā piedalīties, tāpat kā viņa sieva Klāra K.
Divas no viņa grāmatām — 1948. gada „Sexual Behaviour in the Human Male“ (Vīrieša seksuālā uzvedība) un 1953. gada „Sexual
Behaviour in the Human Female“ (Sievietes seksuālā uzvedība) — tika publicētas ar kopējo nosaukumu „Kinsey ziņojums“.
Šo darbu publicēšanai Kinsey saņēma ievērojamu atbalstu no Rokfellera fonda.
Šis fonds ir sātanistiski-brīvmūrnieciski orientētās Rokfellera dinastijas miljardiem vērtā finanšu platforma, kas
ārēji slēpjas aiz filantropijas, proti, labdarības, maskas.
Pateicoties Rokfellera fonda gandrīz neierobežotajam finansiālajam spēkam, tas ietekmē politiskās norises un
veselu tautu morālo un ētisko apziņu sev vēlamajā virzienā.
Grūti noticēt, bet to nevar noliegt:
Daudzas organizācijas, kuras dibinājusi Augstākā pakāpes brīvmūrnieku loža, galvenokārt kalpo mērķim pakļaut
savai kontrolei un samazināt pasaules iedzīvotāju skaitu.
Pierādījumus par to varat atrast runā „Augstāko pakāpju brīvmūrnieku slepenā mācība: Sātans ir Dievs“
Ivo Sasek tajā norāda, ka augstākajās brīvmūrnieku vadības aprindās tiek izdarīti smagi noziegumi, piemēram, bērnu seksuālā
izmantošana, sieviešu tirdzniecība, narkotiku tirdzniecība, slēptas spekulācijas, ieroču
tirdzniecība, kā arī rituāla vardarbība, ieskaitot kanibālismu.