V našem tako imenovanem sodobnem času smo priča moralnemu in etičnemu propadu
nezaslišanih razsežnosti, predvsem v zahodnem svetu.
Že naši otroci so zaradi javno spodbujane zgodnje seksualizacije soočeni s skoraj nepredstavljivimi perverznimi praksami.
Kot se je nedavno zgodilo na srednji šoli v Görlitzu, ko je šola v okviru načrtovanega projektnega tedna
sodelovala z zunanjim »gledališkim projektom« na temo »pogum«.
Otroci so staršem povedali, da so v učilnici prikazovali pornografsko gradivo.
Prišlo je do pritožb in kazenskih ovadb.
Šola je projekt prekinila že prvi dan.
Policija naj bi sprožila preiskavo, je bilo navedeno v članku na portalu za učitelje »news4teachers«.
Po poročanju medijev naj bi šlo za fotografije gejev, ki so se ukvarjali z različnimi spolnimi praksami.
Obiski drag queenov ali drag kingov (tj. moških in ženskih transvestitov) v vrtcih, otroških varstvenih
centrih in šolskih razredih, ki jih spodbujajo oblasti, še dodatno osvetljujejo ta propad.
V branjih in predavanjih o spolnem življenju teh transvestitov se namerno kvarijo otroške
fantazije in spodbuja zanimanje za perverzije.
V oddaji »WHO in OZN – pedofili stran od otrok« je Kla.TV razkril načrte svetovne Agende 2030.
Po besedah nizozemskega poslanca v Evropskem parlamentu Marcela de Graaffa ta organizacija več kot očitno si prizadeva
za legalizacijo in sprejemanje spolnih odnosov z otroki.
Po njegovih besedah EU z milijonskimi zneski subvencionira nastope transvestitov in transseksualcev v vrtcih.
Programi WHO in OZN so del mednarodne operacije, katere cilj je, da bi pedofilijo spremenili v novo normalnost.
Širjenje in spodbujanje pornografskega gradiva v šolah in vrtcih torej ni naključje, temveč ga vlade in
organizacije zavestno usmerjajo in subvencionirajo.
Tako imenovane »izobraževalne knjige« so bile in so še vedno nagrajene z literarnimi nagradami in drugimi priznanji
ter prejemajo tudi državno podporo. Da navedem le en primer:
Ideološko obarvana slikanica za »najmlajše« v švicarskem vrtcu prikazuje slike s otroško pornografijo in
spodbuja k medsebojnemu raziskovanju spolnih organov.
Takoj je prišlo do spolnega napada.
Mati prizadetega otroka je vložila kazensko ovadbo.
Pedagoginja prof. dr. Karla Etschenberg o knjigi pravi: »Takšne upodobitve bi še posebej navdušile pedofile.«
V informativnem letaku piše: »Ljudje, ki jih zanimajo nenasilna »sporazumna« spolna dejanja otrok in z otroki v družini, v vrtcu,
v športnem klubu ali kjerkoli drugje, potrebujejo neopazne pristope, tako imenovane »vrata do otroka«, prek
katerih lahko preizkusijo, ali je otrok dovzeten za stik.«
»Z pornografskim gradivom bi se lahko izpostavili kazenskemu pregonu in vzbudili sum tako pri otrocih
kot tudi pri neudeleženih odraslih, ki bi to opazili.«
Da ne bi vzbudila suma, gospa Etschenberger nadaljuje: »Najbolj primerne so slike »spolno« aktivnih otrok, na
katerih so njihovi spolni organi odkrito prikazani v »spolno prijaznih« otroških knjigah«.
Že štiriletnike spodbujajo, naj se v posebej urejenih kotičkih za crkljanje med seboj spoznavajo z dotikanjem v
zvezi s spolno raznolikostjo ter se tudi samozadovoljujejo.
Dekleta svojim mamam pripovedujejo, da so jih fantje v kotičkih za crkljanje prisilili, da so si spustile hlače.
Število spolnih napadov se je dramatično povečalo, predvsem v vrtcih.
To potrjujejo najnovejše policijske kriminalistične statistike.
To, kar je vsakemu razumnemu človeku popolnoma jasno, potrjujejo tudi otroški psihologi.
Opozarjajo na travmatične posledice prezgodnjih spolnih izkušenj, ki v obliki občutka sramu lahko otrokom – tako
žrtvam kot storilcem – v nekaterih primerih povzročajo psihično breme, ki traja tudi desetletja.
Da bi zaščitili svoje najmlajše pred tem, je starejša generacija, zlasti starši otrok, že vrsto let pozvana, da
se upre temu skoraj neustavljivemu trendu zgodnje seksualizacije in mu odločno nasprotuje.
Zdrav duševni in telesni razvoj naših otrok je namreč že dolgo resno ogrožen.
Kako je sploh prišlo do tega?
Kdo je spodbujal ta za družbo škodljiva gibanja?
Alfreda C. Kinseya lahko nedvomno označimo za enega od ključnih pionirjev zgodnje seksualizacije.
Kla.tv je že leta 2012 objavil razkrivajoči dokumentarni film na to temo.
Tudi preiskovalni novinar, publicist in televizijski urednik Guido Grandt je o življenju in delu tega
človeka objavil razsvetljujoč tridelni dokumentarni film.
Kinsey, ki je živel od leta 1894 do leta 1956, je sprva delal kot zoolog.
Na podlagi več psevdoznanstvenih objav o raziskavah spolnosti so ga mediji in vplivni krogi
predstavili kot ikono »sodobnih« raziskav spolnosti.
Kinsleyjevo radikalno stališče je bilo, da ljudje že od nekdaj izražajo svoje spolno vedenje tako kot živali.
Vplivni krogi in mediji so to predstavljali kot novo »znanstveno« spoznanje.
Kinsey je trdil, da je vsaka omejitev splošne spolne svobode, ki jo določajo religija,
kultura in družbena načela, čista hinavščina.
Njegov radikalni zaključek je bil: vse zakone, ki omejujejo spolno vedenje, je treba odpraviti.
Tisti predpisi, ki so skozi generacije ščitili ženske, otroke in družino, naj bi bili nič drugega kot
zastareli ostanki neosveščene in moralno hinavske dobe.
S svojimi široko razširjenimi »dosjeji« Kinsey še danes izvaja uničujoč vpliv na moralno-etično
zavest in splošno spolno vedenje širše javnosti.
Njegov znaten vpliv na zakonodajo v ZDA in po svetu kaže, da je s svojo perverzno preusmeritvijo celo dosegel uspeh.
Pod vplivom Kinseyjevih poročil je v ZDA prišlo do bagatelizacije posilstev, spolnih zlorab, sodomije in prešuštva.
Tudi v šolah so uvedli kinsejansko spolno vzgojo.
Šokantno je, da so velike ameriške revije in časopisi, kot so Life, Time, Look in drugi, oglaševali Kinseyjeve
domnevne raziskovalne rezultate na področju spolnosti, kot da bi šlo za junaške »znanstvene« dosežke.
Kritiki so že zgodaj opozarjali na »spolno anarhijo« zaradi radikalne preobrazbe prava,
izobraževanja in morale v smislu Kinseyja.
In res, usodne posledice te anarhije se čutijo še danes – predvsem za otroke.
Za mitom o Kinseyju, ki ga širijo krogi pod vplivom satana, se namreč skriva brezno:
Dokazano je, da ključni deli Kinseyjevih zapisov in »študij« temeljijo na zapisih pedofilskih storilcev kaznivih dejanj.
Dokumentirano spolno nasilje nad dojenčki in otroki je bilo preinterpretirano kot domnevno »normalna otroška spolnost«.
Vendar pa je šlo na koncu za nič drugega kot za spolno mučenje otrok.
Več podrobnih informacij in ozadja o tej temi si oglejte v dokumentarnem filmu »Prvi
očetje zgodnje seksualizacije« na kla.tv.
Pretekli in sedanji škandali, kot so »Pizzagate«, »Epstein-Files« ali sojenje Diddyju, ter pedofilija, ki se po
svetu širi kot epidemija, na te dogodke mečejo zgovorno luč.
Te spremembe so se predvsem močno pospešile zaradi Kinseyjevega neposrednega napada na prvotno
krščansko utemeljene vrednote zahodne kulture.
Ni čudno, saj se je sam ukvarjal s homoseksualnimi, voyeurističnimi in ekshibicionističnimi izpadki ter je
npr. seks z živalmi relativiziral kot nekaj normalnega.
Pravzaprav je šel celo tako daleč, da je izrekel naslednjo zaskrbljujočo izjavo: »Doječki naj bi bili spolno
aktivni, odrasli pa naj bi spodbujali njihove spolne potrebe«.
Kinsey je namreč menil, da so otroci »že od dojenčkovega obdobja spolno aktivni in sposobni doživeti
orgazem« ter da pri zadovoljevanju svojih spolnih potreb »potrebujejo pomoč odraslih«.
To ni nič drugega kot normalizacija pedofilije in spolnega zlorabljanja otrok.
Sadomazohist Kinsey je, kot je znano, vodil dvojno življenje.
V skrbno skritem prostoru pod streho svoje hiše je redno prirejal »skupinske spolne igre« s svojimi sodelavci in izbranimi gosti.
Tudi njihove žene so morale sodelovati, prav tako njegova žena Clara K.
Dve njegovi knjigi, »Sexual Behaviour in the Human Male« (Spolno vedenje moškega) iz leta 1948 in »Sexual Behaviour in the
Human Female« (Spolno vedenje ženske) iz leta 1953, sta bili objavljeni pod skupnim naslovom Kinseyjevo poročilo.
Za izdajo teh del je Kinsey prejel ogromno podporo s strani Rockefellerjeve fundacije.
Ta fundacija je finančna platforma vredna več milijard, ki se na prvi pogled skriva za filantropijo, torej
dobrodelnostjo, in pripada Rockefellerjevi dinastiji s satanistično-masonsko usmeritvijo.
Zaradi skoraj neomejene finančne moči Rockefellerjeve fundacije ta vpliva na politične razmere in
moralno-etično zavest celotnih narodov v skladu s svojimi cilji.
Težko je verjeti, a tega ni mogoče zanikati:
Številne organizacije, ki jih je ustanovilo visoko stopnjo prostozidarstva, imajo predvsem namen, da svetovno
prebivalstvo spravijo pod svoj nadzor in ga zmanjšajo.
Dokaze za to najdete v govoru »Skrivno učenje visokih stopenj prostozidarjev: Satan je Bog«
Ivo Sasek v njej razkriva, da se v najvišjih vodstvenih krogih visokostopenjskega prostozidarstva zagrešijo hudi zločini, kot so
zloraba otrok, trgovina z ženskami, trgovina z drogami, prikrite špekulativne posle, trgovina z
orožjem ter ritualno nasilje, ki sega vse do kanibalizma.