Pro lidi milující svobodu je situace čím dál tím těsnější:
V různých zemích světa dochází k stále přísnější kontrole obyvatel.
Aktuální příklad ze Spojeného království:
Britská labouristická vláda pod vedením premiéra Keira Starmera připravila podmínky pro to, aby obce mohly po
celé zemi zavést koncept takzvaných „15minutových měst“.
Pod záminkou klimatické neutrality a dekarbonizace, tedy snižování emisí uhlíku, lze nyní zcela
snadno omezit svobodu pohybu britského obyvatelstva.
V Oxfordu by se mělo začít už letos: město bude rozděleno do šesti 15minutových zón.
Pouze 100 dní v roce je doprava mezi zónami pro obyvatele bezplatná.
Systém monitorování složený z kamer, závor a automatického rozpoznávání poznávacích značek má zajistit, aby všichni obyvatelé
tato pravidla dodržovali. V opačném případě jim hrozí pokuty.
To, co se prezentuje pod rouškou ochrany klimatu či životního prostředí, není ve výsledku nic
jiného než technologicky řízený kontrolní stát!
Taková diktátorská forma vlády byla již dlouho cílem samozvaných rádoby vládců světa.
Již desítky let pracují na nové formě vlády, tzv. technokracii.
Následující pořad odhaluje hnací síly technokratického hnutí, jeho nebezpečné plány a zákeřné metody.
Začněme od začátku, tedy od vzniku a cílů hnutí technokracie.
Američan Howard Scott založil v zimě roku 1918 takzvanou Technickou alianci.
Členové Technické aliance sdíleli přesvědčení, že demokracie, národní suverenita a tržní hospodářství selhaly a že je třeba
je nahradit nevolenou vládou inženýrů a technických odborníků.
Požadovali, aby byla společnost přetvořena podle principů vědy a techniky.
Jejich nový hospodářský a měnový systém by měl být založen na řízeném rozdělování a regulované spotřebě energie.
Za tímto účelem již vyvinuli „energetické certifikáty“, nazývané také „mapy distribuce energie“.
Ty by měly obsahovat všechny osobní údaje každého občana – tedy jeho věk, pohlaví, povolání, místo bydliště,
přidělený příděl energie, přehled uskutečněných nákupů a také datum vystavení a platnosti certifikátů.
Energetické certifikáty představovaly novou měnu.
To zní přesně jako předzvěst celosvětově plánované elektronické identifikace pro každého občana, spojené se
základním příjmem v podobě digitální měny centrální banky.
Tento systém by měl zrušit volby a stranickou politiku a nahradit je centralizovanou kontrolou výroby a zdrojů.
Nakonec by měl vzniknout severoamerický Technat: „The Technate of America“.
Tento Technat by podle této představy měl tvořit „nezávislou, soběstačnou geografickou jednotku“.
Vláda by pak měla kontrolu nad všemi surovinami, podniky, továrnami a průmyslovými odvětvími nacházejícími se v
Technatu a měla by neomezený přístup k majetku obyvatelstva.
Kdo byl ale iniciátorem Technické aliance?
Podívejme se na Howarda Scotta trochu blíže. Byl to vizionář, nebo spíše loutka?
O raných letech Howarda Scotta (1890–1970) se toho ví jen málo.
V roce 1918 se náhle „objevil“ v Greenwich Village v New Yorku.
Ačkoli měl Scott pouze ukončené 9. ročníky, považoval se za „bohémského inženýra“ .
V roce 1933 založil Howard Scott organizaci Technocracy Incorporated, kterou vedl až do své smrti v roce 1970.
Jedna z očitých svědkyň uvádí, že Howard Scott prý měl velkou představivost a vystupoval
jako „prorok“, jak dokládá následující citát:
„Howard mi vysvětlil, že si byl vědom toho, že společnost, za kterou se zasazoval, ještě nemohla vzniknout.“
„Nejprve by se musely uskutečnit pokusy levice a pokusy pravice, …“
Jak to, že Scott už kolem roku 1920 věděl, jak se bude historie dále vyvíjet? V té době to přece ještě bylo v budoucnosti.
V knize „Words and Wisdom of Howard Scott“ Scott v roce 1961 ve svém projevu řekl následující:
„…jedním z velkých problémů v tom všem je, že vaše počítače učiní vaše účetní a inženýry nadbytečnými a že učiní nadbytečnými i
vaše vedoucí pracovníky, dělníky a zaměstnance, což znamená ještě větší moc pro všechny počítačem řízené kontrolní mechanismy.“
Mohl Scott už v roce 1961 tušit, k čemu to v dnešní době povede?
Měl snad nějaké neznámé mecenáše, kteří mu pomohli dostat se na tuto pozici?
Měla hnutí technokracie vazby na vysoké finance?
Hnutí technokratů, složené převážně z inženýrů a vědců, vzniklo v roce na Kolumbijské univerzitě v New Yorku.
Podle odborníka na technokracii Patricka Wooda byla Kolumbijská univerzita již tehdy „progresivním
think tankem“. Měla úzké vazby na dynastii Rockefellerů.
Tak došlo mimo jiné i z iniciativy Kolumbijské univerzity k ovládnutí a přeměně zdravotnického sektoru rodinou Rockefellerů:
Od přírodních léčivých prostředků k chemickému farmaceutickému průmyslu.
Od roku 1910 si tak Rockefellerovi vytvořili obrovský odbytový trh pro své chemické produkty na bázi ropy v oblasti medicíny.
Právě na této Kolumbijské univerzitě působil od roku 1959 také jeden z klíčových představitelů dnešních
světových vůdců: vlivný globální stratég a blízký přítel Davida Rockefellera, Zbigniew Brzeziński.
Ten tam působil jako profesor politologie.
Brzeziński měl kromě Rockefellerů úzké vazby také s potomkem rodu Rothschildů, Edmondem Adolphem de Rothschildem – stejně jako
Rockefellerové i tento rod patří k dynastii velkého kapitálu, která zaujímá nejvyšší příčky
v hierarchii zednářství. O tom více později.
Brzeziński vydal v roce 1970 knihu „Mezi dvěma věky: role Ameriky v technetronické éře“.
V této knize se projevuje jako technokrat tělem i duší. Tato kniha odhaluje technokratické
cíle směřující k nastolení světové nadvlády.
Jaké nebezpečné cíle sledovali Brzeziński a spol.?
Již v pamfletu „Technocracy in Plain Terms“, který vyšel v roce 1939, psali raní technokraté: „Technokracie
představuje [...] novou formu kontroly, která je vykonávána a řízena kontinentálním kontrolním orgánem, […]“
Jaké nároky kladou na technokracii?:
„Jedná se o nový způsob řízení společnosti, (…) To dokáže pouze technokracie – vědecká kontrola všech společenských funkcí.“
„Technokracie je věda o sociálním inženýrství …“
Sociálním inženýrstvím se rozumí manipulační metody, jejichž cílem je vyvolat u osob určité chování.
Podle společnosti Technocracy Inc. má být konečným výsledkem „kontinentální systém lidské
kondicionace“. Tím se rozumí osvojování vzorců podnět-reakce.
Cílem tedy bylo záměrně „vychovat“ technokratického občana pomocí systému odměn a trestů.
Snahy o zavedení systému sociálního úvěrování v Číně směřují stejným směrem: politicky žádoucí, tedy
konformní chování je odměňováno a nekonformní chování trestáno.
Zbigniew Brzeziński o něco později ve své knize z roku 1970 „Mezi dvěma věky“ píše:
„Technetronická éra se vyznačuje postupným vznikem společnosti, která je pod větší kontrolou.“
„Taková společnost by byla ovládána elitou, která není vázána tradičními hodnotami.“
Jak elita ovládá občany? Brzeziński vysvětluje:
„Kdyby nebyla omezena tradičními liberálními hodnotami, tato elita by neváhala dosáhnout svých politických cílů pomocí
nejnovějších moderních technik, jimiž by ovlivňovala chování veřejnosti a udržovala
společnost pod přísným dohledem a kontrolou.“
Ve svém článku „America in the Technetronic Age“ z roku 1968 napsal Brzeziński:
„Jak jsem již zmínil, brzy bude možné provádět téměř bezchybné sledování každého občana a vést aktuální a úplné
spisy, které kromě běžných údajů budou obsahovat i velmi osobní informace o zdraví či osobním chování občana.
„Tyto spisy budou úřadům k dispozici k okamžitému nahlédnutí.“
Brzeziński v článku dále napsal:
„Moc přejde do rukou těch, kteří ovládají informace a dokážou je nejrychleji propojit.“
Zatím lze říci: Technokraté, stejně jako Brzeziński a „jeho přátelé“, zcela otevřeně usilovali o
vybudování společnosti, v níž jsou občané neustále vědomě manipulováni, kontrolováni a řízeni.
A to vše s využitím nejnovějších psychologických poznatků a nejmodernějších technologií.
Jak to, že je realizace takových plánů dnes již tak pokročilá a že se již veřejně diskutuje o zavedení „15minutových měst“?!
Vezmeme-li v úvahu vazby Brzezińského, Rockefellera a Rothschilda na vysokostupňové zednářství, je odpověď zcela zřejmá.
Jste součástí celosvětového spiknutí. David Rockefeller to ve svých pamětech sebevědomě přiznává:
„Někteří dokonce věří, že jsme součástí tajného spiknutí, které působí proti zájmům Spojených států, a označují mou rodinu i mě
za internacionalisty, za spiklence spolupracující s dalšími lidmi po celém světě s cílem vybudovat silněji integrovanou, globální
politickou a ekonomickou strukturu – jeden svět, chcete-li.“
„Jestliže je to obvinění, pak se přiznávám k vině a jsem na to hrdý.“
V čem spočívá toto tajné spiknutí? David Rockefeller k tomu říká:
„Nikdy bychom nemohli vypracovat plán pro celý svět, kdybychom byli v těch letech na očích veřejnosti.“
Svět se však ubírá složitou a předem naplánovanou cestou k světové vládě.
„Nadnárodní suverenita intelektuální elity a světových bankéřů je jistě lepší než národní suverenita posledních století.“
David Rockefeller, Zbigniew Brzeziński a spol. se po celý svůj život věnovali budování tohoto „jednoho světa“
pod vládou parazitické „elity“ a „světových bankéřů“.
Brzeziński a spol. za tímto účelem založili řadu organizací a institucí, které se mezitím
rozprostírají po celém světě jako pavučina.
Tyto instituce – ať už se jedná o banky, univerzity, think tanky nebo globálně působící organizace, jako jsou Spojené národy
– dnes ovládají téměř všechny oblasti života na naší planetě.
Brzeziński byl mimo jiné klíčovou osobností v Trilaterální komisi, v Atlantické radě a v Radě pro zahraniční vztahy.
Jedná se o zednářské organizace, které fungují jako jejich řídící centra.
Dobrovolní spolupracovníci Kla.TV zdokumentovali na stránkách vetopedia.org známé instituce
a jejich vazby na vysokostupňové zednářství.
Tak se rychle ukáže, že se skutečně jedná o spiknutí – konkrétně o spiknutí zednářů vysokých
stupňů, kteří chtějí ovládnout a kontrolovat celý svět.
Mezi zednáře vysokého stupně patřili také Zbigniew Brzeziński a David Rockefeller:
Brzeziński založil v roce 1967 zednářskou lóži „Lux ad Orientem“ (Světlo na východ) a v roce 2004 lóži „Maat“.
Spolu s finančníkem Davidem Rockefellerem, globálním stratégem Henrym Kissingerem a potomkem rodu
Rothschildů, Edmondem Adolphem de Rothschildem, založil Brzeziński v roce 1968 lóži „Three Eyes“.
David Rockefeller byl navíc členem „lóže Horus“.
Rothschildové a Rockefellerové stojí společně s Windsory – tedy s britskou královskou
rodinou – na samém vrcholu zednářské pyramidy:
Zednáři z tohoto patra se otevřeně hlásí k Satanovi jako k „bohu tohoto světa“.
Tolik k síti a jejím záměrům.
Světovému obyvatelstvu, které miluje svobodu, se tyto plány na světovou nadvládu samozřejmě těžko vysvětlují.
Vysokostupňoví zednáři proto hledali a našli způsob, jak postupně nasměrovat světovou populaci k technokracii.
Tím, že zneužívají udržitelnost jako klam a obchodní model, využívají touhu lidí po zdravé planetě.
Každý totiž jistě souhlasí s tím, že takhle to s ničením Země dál pokračovat nemůže.
Jediným nabízeným řešením je však vždy „udržitelnost“.
Tento velmi pozitivně laděný pojem od samého začátku nasměroval záchranné snahy lidí špatným směrem. O tom více za chvíli.
Udržitelnost také vychází z myšlenky raných technokratů.
Patrick Wood popisuje souvislost mezi technokracií a „udržitelným rozvojem“ následovně:
„Je sice pravda, že pojem ‚udržitelný rozvoj‘ nevymysleli původní technokraté [...].
Faktem je, že udržitelný rozvoj je z koncepčního hlediska totožný s „vyváženým zatížením“ technokracie.
Stručně řečeno, srdcem technokracie je udržitelný rozvoj.
„Požaduje vytvoření společnosti, v níž budou potřeby lidstva v dokonalé rovnováze s přírodními zdroji.“
„Dokonalá rovnováha“ mezi lidskými potřebami a přírodními zdroji je přesně tou definicí udržitelnosti.
Souvislost mezi technokracií a udržitelností je ještě zřetelnější, podíváme-li se blíže na
spoluzakladatele společnosti Technocracy Inc.:
Marion King Hubbert (1903–1989). Hubbert pracoval pro společnost Amerada Petroleum Company, přednášel na Kolumbijské univerzitě a
zastával vedoucí pozici v ropné a plynárenské společnosti Shell.
V roce 1974 ve své „teorii vrcholu těžby ropy“ předpověděl, že při zachování stávajících podmínek
těžby dojdou celosvětové zásoby ropy v roce 1995.
Ačkoli se tato předpověď nenaplnila, vyvolala přesto mezi obyvatelstvem strach a paniku a poskytla
ropným magnátům záminku pro zvyšování cen ropy a války.
Svými prognózami Hubbert například nahrál Rockefellerům přímo do karet, protože Rockefellerova dynastie
ovládá od roku 1891 největší část světového trhu s ropou.
Hubbertovy teorie a prognózy vedly k požadavkům na „zelenou“ ekonomiku a na energetickou transformaci.
Od té doby je sám považován za zakladatele hnutí za ekologickou udržitelnost.
Ale v čem je vlastně háček v celé té záležitosti s udržitelností?
Výroční zpráva Rockefellerovy nadace z roku 1969 jasně odhalila zákeřnou ideologii, která se skrývá za údajným
nedostatkem zdrojů a z něj odvozeným konceptem udržitelnosti:
V této zprávě se uvádí, že člověk by sám masivně ničil své životní prostředí.
Člověk tedy rovnou uvězní celé lidstvo za ničení životního prostředí a vyvolává v lidech pocit viny za to, že
jsou sami zodpovědní za ničení svého životního prostoru.
Není to snad zákeřná masová manipulace, jejímž cílem je nasměrovat lidi k nové agendě udržitelnosti?
Proč totiž dosud nebyli vyšetřováni a voláni k odpovědnosti ti, kdo se na ničení životního prostředí podílejí nejvíce a bezohledně
z něj těží – velké nadnárodní koncerny a jejich akcionáři?
Jak je možné, že největší akcionáři těžebních a surovinových společností atd., které masivně ničí životní prostředí a
vykořisťují zdroje, nejsou voláni k odpovědnosti, ale že se ničení životního prostředí místo toho odsuzuje prostřednictvím
ideologie udržitelnosti a přenáší se na všechny ostatní?
Proč nejsou velké zbrojní společnosti volány k odpovědnosti za své masivní ničení životního
prostředí, které má závažné důsledky pro veškerý život?
Jak je známo, válka je jedním z největších ničitelů životního prostředí!
Proč se velkým technologickým firmám s jejich obrovskými datovými centry nevěnuje větší pozornost?
Jejich spotřeba energie nesrovnatelně převyšuje spotřebu běžných lidí. Už jen jedno datové
centrum spotřebuje tolik energie jako velké město.
Proč se ve veřejné diskusi nehovoří o nekonečné spotřebě zdrojů, kterou vyžadují nejrůznější high-tech
technologie, jako je například výroba robotů nebo desítky tisíc satelitů technokrata Elona Muska ve vesmíru?
Kvůli tomu jsou pustošeny celé oblasti.
Proč se mainstreamová média nezabývají všemi těmi manipulacemi s počasím ze strany armády a s tím
souvisejícím znečišťováním životního prostředí?
Místo toho se však stále znovu ozývají pokrytecky znějící řeči o „udržitelnosti“.
Vraťme se k dynastii Rockefellerů. Jak se této rodině podařilo prosadit „ideologii udržitelnosti“ jako základ koncepcí „zelené“
ekonomiky, klimatické politiky, Agendy 21 OSN a Agendy 2030?
Rodina se opírala o své různé rodinné nadace, jako například Rockefellerovu nadaci nebo Rockefeller Family
Fund, které navenek pod rouškou filantropie finančně podporovaly aktéry a organizace mimo rámec státu.
Následuje několik příkladů, které však představují pouze malou část z mnoha finančních příspěvků, které Rockefellerovi poskytli.
Za prvé: Rockefellerova nadace v roce 1969 investovala 2,1 milionu dolarů do nových výzkumných a vzdělávacích
programů s cílem prosazovat svou ideologii o údajném „člověkem způsobeném“ ničení životního prostředí.
Za druhé: Rockefeller Brothers Fund v roce 1974 podpořil částkou 500 000 dolarů založení „Organizace pro výzkum životního prostředí
v zájmu udržitelného rozvoje“, tedy Worldwatch Institute.
Za třetí: Rockefeller Family Fund založil v roce 1987 Environmental Grantmakers Association . Tato agentura
koordinuje finanční prostředky nadací a předává je organizacím zabývajícím se ochranou životního prostředí.
Web influencewatch.org konstatuje, že se EGA stala „mocným konsorciem nadací, které určují agendu“ a
které dnes podporuje velké množství organizací zabývajících se ochranou životního prostředí.
Ekologové, které Rockefellerovi tímto způsobem podporovali, v posledních 50 letech dovedně vyvolávali
pocity viny za škody na životním prostředí, a to jak u jednotlivců, tak u celé společnosti.
Například varovali, že Zemi brzy postihne doba ledová.
Později tvrdili, že jízda v autech se spalovacími motory a nadměrná produkce oxidu uhličitého
povedou k nebezpečnému zvýšení teploty na Zemi.
Za čtvrté: Z iniciativy Rockefellerů byly založeny také think tanky a globální organizace –
například Římský klub nebo Organizace spojených národů.
Rockefellerova nadace v roce 1939 financovala studie částkou 350 000 dolarů, které mimo jiné
vedly k založení Organizace spojených národů.
Kdo vynaloží tolik peněz na založení OSN, samozřejmě od toho také očekává nějaký užitek: Organizace
spojených národů v roce 1992 zahájila realizaci Agendy 21.
Cílem Agendy 21 je prosadit ideologii udržitelnosti ve všech oblastech.
Návazností na Agendu 21 je Agenda 2030. Osvětový pracovník Tim Gielen k tomu říká:
„V roce 2015 představila OSN svou kontroverzní Agendu 2030, která je téměř totožná s projektem Klause Schwaba ‚Great Reset‘.
Podle vlastních slov chtějí OSN i Schwab zajistit, aby do roku 2030 na Zemi již neexistovala
chudoba, hlad, znečištění životního prostředí ani nemoci.
Zní to jako sympatický plán, dokud si nepřečtete to, co je napsáno drobným písmem.
„Myšlenka totiž spočívá v tom, že Agendu 2030 máme platit my, občané.“
Na tomto místě je třeba připomenout cíl technokratů: Aby mohli nastolit technokracii, plánovali získat přístup
ke všem surovinám, podnikům, továrnám, průmyslovým odvětvím, ba dokonce ke veškerému majetku občanů.
To vše umožňuje agenda udržitelnosti.
Rosa Koire, autorka knihy „Behind the Green Mask“, to vystihuje následovně:
„Agenda 21 OSN/Udržitelný rozvoj je celosvětově realizovaný akční plán zaměřený na inventarizaci a kontrolu veškeré půdy, veškeré
vody, veškerých nerostných surovin, veškerých rostlin, veškerých zvířat, veškerých staveb, veškerých výrobních
prostředků, veškeré energie, veškerého vzdělání, veškerých informací a všech lidí na světě.
„INVENTARIZACE A KONTROLA.“
K tomu se hodí i často citovaná vize budoucnosti Světového ekonomického fóra (zkráceně WEF) – lobbistické
organizace nejmocnějších a nejbohatších lidí světa:
„Do roku 2030 nebudete nic vlastnit a budete šťastní.“
WEF tím samozřejmě míní světovou populaci, a ne své vlastní řady.
K čemu tedy nakonec slouží pojem udržitelnosti?
Bývalý spolupředseda Mezivládního panelu OSN pro změnu klimatu Ottmar Edenhofer na tuto otázku odpověděl v roce 2010:
„Za prvé, průmyslové země v podstatě připravily světové společenství o majetek.“
Je však třeba jasně říci, že prostřednictvím klimatické politiky de facto přerozdělujeme světové bohatství.
Je třeba se zbavit iluze, že mezinárodní klimatická politika je totéž jako politika v oblasti životního prostředí.
„To už nemá téměř nic společného s environmentální politikou – s problémy, jako je kácení lesů nebo ozonová díra.“
Na závěr je třeba konstatovat: Když se hovoří o udržitelnosti nebo udržitelném rozvoji – ať už se to veřejnosti prezentuje jako
klimatická politika, zelená ekonomika, Agenda 21 OSN nebo Agenda 2030 – ve skutečnosti jde o úplnou kontrolu nad světovými
zdroji a o přerozdělování bohatství od chudých k bohatým.
Udržitelnost je způsob, jak většinu lidí připravit o majetek a převést veškeré zdroje i veškerou půdu do rukou velkých
finančních skupin, aby se poté mohla nastolit technokracie.
Podle odborníka na technokracii Jesseho Smithe jsou totiž „technokracie a technologie jako ruka a
rukavice nového řádu, který se prosazuje po celém světě“.
Vážení diváci, jakkoli je jejich plán na dosažení světové nadvlády, který vypracovali a realizují zednáři
vysokých stupňů, záludný, stále je k tomu zapotřebí obyvatelstvo, které se buď může připojit, nebo to odmítnout.
Kanadský badatel v oblasti propagandy Jason Christoff v jednom rozhovoru uvedl:
„Tato skupina, se kterou máme co do činění, má notoricky nízké IQ a nemá v rukávu žádné nové triky.“
Jsou to pořád ty samé staré triky. Nejsou kreativní.
Mají slabiny. A jejich největší slabinou je, že nemají moc nám násilím ublížit.
[...] Musí nás psychologicky manipulovat a uvrhnout nás do stavu slabosti, ve kterém se dobrovolně podřídíme otroctví.
[...] Jediná moc, kterou mají, je ta, kterou jim dáme, a tu jim lze snadno odebrat.“