Za ljude koji vole slobodu postaje sve tješnje:
U različitim zemljama svijeta dolazi do sve jače kontrole ljudi.
Aktualan primjer iz Ujedinjenog Kraljevstva:
Britanska laburistička vlada pod premijerom Keirom Starmerom otvorila je put da općine mogu provesti
koncept takozvanih 15-minutnih gradova diljem zemlje.
Pod izlikom klimatske neutralnosti i dekarbonizacije, odnosno smanjenja emisije ugljika, sloboda kretanja
britanskog stanovništva sada se može jednostavno ograničiti.
Za Oxford bi trebalo početi već ove godine: Grad će biti podijeljen u šest 15-minutnih zona.
Samo 100 dana godišnje promet između zona besplatan je za stanovnike.
Nadzorni sustav s kamerama, rampama i automatskim prepoznavanjem registarskih pločica trebao bi osigurati da se svaki
stanovnik toga pridržava. U suprotnom prijete novčane kazne.
Ono što dolazi pod krinkom zaštite klime ili okoliša, u konačnici nije ništa drugo nego nadzorna država putem tehnologije!
Takav diktatorski oblik vladavine odavno je bio cilj samoprozvanih nadobudnih svjetskih vladara.
Već desetljećima rade na novom obliku vladavine, takozvanoj tehnokraciji.
Sljedeća emisija otkriva pokretačke snage tehnokratskog pokreta, njegove opasne planove i perfidne metode.
Počnimo s početkom, s osnivanjem i ciljevima tehnokratskog pokreta.
Amerikanac Howard Scott inicirao je u zimu 1918. takozvanu Tehničku alijansu.
Članovi Tehničke alijanse dijelili su uvjerenje da su demokracija, nacionalni suverenitet i tržišna
ekonomija podbacili te da ih mora zamijeniti neizabrana vlast inženjera i tehničkih stručnjaka.
Zahtijevali su da se društvo preoblikuje prema načelima znanosti i tehnike.
Njihov novi ekonomski i monetarni sustav trebao se temeljiti na kontroliranoj distribuciji i usmjerenoj potrošnji energije.
Za to su već razvili "energetske certifikate", također nazvane "artice za distribuciju energije“.
Oni bi trebali sadržavati sve osobne podatke svakog građanina – dakle njegovu dob, spol, zanimanje, mjesto
stanovanja, dodjelu energije, pregled obavljenih kupnji te datum izdavanja i isteka certifikata.
Energetski certifikati predstavljali su novu valutu.
To zvuči kao preteča globalno zamišljene E-ID za svakog građanina, povezane s osnovnim
dohotkom u digitalnom središnjem bankovnom novcu.
Ovaj bi sustav trebao ukinuti izbore i stranačku politiku te ih zamijeniti centraliziranom kontrolom proizvodnje i resursa.
U konačnici trebalo je nastati Sjevernoameričko tehničko društvo: „The Technate of America“.
To tehničko društvo, prema ideji, tvorilo bi "neovisnu, samoodrživu geografsku jedinicu".
Vlada bi tada imala kontrolu nad svim sirovinama, poduzećima, tvornicama, industrijama koje se nalaze u
tehničkom društvu te potpuni pristup imovini stanovništva.
Tko je bio inicijator Tehničke alijanse?
Pogledajmo Howarda Scotta malo pobliže. Je li bio vizionar ili prije marioneta?
O ranim godinama Howarda Scotta (1890.-1970.) malo se zna.
On se 1918. iznenada "pojavio" u Greenwich Villageu u New Yorku.
Sam s završenim samo 9. razredom, Scott se smatrao "boemskim inženjerom".
Godine 1933. Howard Scott osnovao je Technocracy Incorporated, organizaciju koju je vodio do svoje smrti 1970. godine.
Jedna suvremenica izvještava da je Howard Scott navodno imao veliku maštu i djelovao
kao "prorok", što pokazuje sljedeći citat:
"Howard mi je objasnio da je znao da vrsta društva za koju se zalagao još nije mogla nastati.
Prvo su se morali dogoditi eksperimenti ljevice i eksperimenti desnice, ..."
Otkud Scott oko 1920. znao za daljnje tijekove povijesti? To je tada bilo još u budućnosti.
U knjizi "Words and Wisdom of Howard Scott" Scott je 1961. u jednom govoru rekao sljedeće:
"…jedan od velikih problema sa svim ovim jest taj što će vaša računala učiniti vaše računovođe i inženjere suvišnima, a također
će učiniti vaše menadžere, kao i vaše radnike i zaposlenike, suvišnima, dajući tako još više
moći svim računalno kontroliranim mehanizmima."
Je li Scott 1961. već mogao znati na što se svodi u današnje vrijeme?
Je li imao možda nepoznate pokrovitelje koji su ga doveli u položaj?
Je li tehnokracija bila povezana s visokim financijama?
Sastojeći se uglavnom od inženjera i znanstvenika,t ehnokratski pokret nastao je na Sveučilištu Columbia u New Yorku.
Prema stručnjaku za tehnokraciju Patricku Woodu, Sveučilište Columbia je već tada bilo "napredni think
tank". Bilo je u bliskoj vezi s dinastijom Rockefeller.
Tako je, između ostalog, upravo sa Sveučilišta Columbia izvršeno osvajanje i preoblikovanje
medicinskog sektora od strane obitelji Rockefeller:
Od prirodnih lijekova prema kemijskoj farmaceutskoj industriji.
Od 1910. Rockefellerovi su si time stvorili golemo tržište za svoje kemijske proizvode na bazi nafte u medicinskom području.
Na istom tom Sveučilištu Columbia od 1959. djelovala je i ključna osoba današnjih svjetskih vođa: utjecajni globalni strateg
i blizak prijatelj Davida Rockefellera, Zbigniew Brzeziński.
On je tamo predavao kao profesor političkih znanosti.
Blisko povezan s Rockefellerovima, Brzeziński je također bio povezan i s potomkom dinastije Rothschild Edmonom Adolpheom de
Rothschildom – poput Rockefellerovih, dinastijom visokih financija, koja stoji na samom vrhu
hijerarhije slobodnog zidarstva. O tome više kasnije.
Brzeziński je 1970. objavio knjigu "Između dva doba: Uloga Amerike u tehnetronskoj eri".
U njoj se otkriva kao istinski tehnokrat. Ova knjiga otkriva tehnokratske ciljeve uspostave svjetske vlasti.
Koje su opasne ciljeve slijedili Brzeziński i društvo?
U svom pamfletu "Technocracy in Plain Terms" objavljenom 1939., rani tehnokrati su već napisali:
„Tehnokracija zastupa […] novi oblik kontrole koju provodi i vodi kontinentalno kontrolno tijelo, […]“
Kakav zahtjev postavljaju za tehnokraciju?:
"Radi se o novoj metodi vođenja društva, (...) Samo tehnokracija to može postići – znanstvena kontrola svih društvenih funkcija.“
"Tehnokracija je znanost socijalnog inženjeringa …"
Pod socijalnim inženjeringom podrazumijevaju se manipulativne metode s ciljem izazivanja određenih oblika ponašanja kod osoba.
Krajnji proizvod, prema Technocracy Inc., je "kontinentalni sustav ljudskog
kondicioniranja". To znači učenje obrazaca podražaj-reakcija.
Stoga je bilo zamišljeno namjerno "dresirati" tehnokratskog građanina sustavom nagrađivanja i kažnjavanja.
Pristupi u Kini za sustav socijalnog kredita idu u istom smjeru: politički poželjno, odnosno prilagođeno
ponašanje se nagrađuje, a neprilagođeno ponašanje kažnjava.
Zbigniew Brzeziński nešto kasnije u svojoj knjizi iz 1970. “Između dva doba“ piše:
“Tehnetronsko doba obilježeno je postupnim nastankom kontroliranijeg društva.
Takvim bi društvom vladala elita koja nije vezana uz tradicionalne vrijednosti.“
Kako elita vlada građanima? Brzeziński objašnjava:
"Neometana ograničenjima tradicionalnih liberalnih vrijednosti, ova elita ne bi oklijevala postići svoje političke ciljeve
koristeći najnovije moderne tehnike kako bi utjecala na ponašanje javnosti i držala društvo pod strogim nadzorom i kontrolom."
U svom članku “America in the Technetronic Age“ iz 1968. Brzeziński je napisao:
“Kao što sam već primijetio, uskoro će biti moguće vršiti gotovo potpuni nadzor nad svakim građaninom i voditi aktualne, potpune
dosjee koji će, osim uobičajenih podataka, sadržavati čak i vrlo osobne informacije o zdravlju ili osobnom ponašanju građanina.
Ti će dosjei biti dostupni vlastima za trenutačni uvid.“
Dalje je Brzeziński u članku napisao:
"Moć će prijeći u ruke onih koji kontroliraju informacije i koji ih najbrže mogu dovesti u odnos.“
Do sada se može reći: Tehnokrati, kao i Brzeziński i "njegovi prijatelji“, posve su otvoreno težili izgradnji društva u kojem
su građani trajno svjesno manipulirani, kontrolirani i vođeni.
I to sve uz primjenu najnovijih psiholoških spoznaja i najsuvremenije tehnologije.
Kako to da je provedba takvih planova danas već toliko uznapredovala da se javno
raspravlja o uvođenju 15-minutnih gradova?!
Uzimajući u obzir veze Brzezińskog, Rockefellera i Rothschilda s visokim stupnjem slobodnog zidarstva, odgovor je jasan.
Oni su dio svjetske zavjere. To David Rockefeller samouvjereno priznaje u svojim memoarima:
"Neki čak vjeruju da smo dio tajne zavjere koja djeluje protiv interesa Sjedinjenih Država i nazivaju mene i moju obitelj
internacionalistima, urotnicima s drugima diljem svijeta kako bi izgradili integriraniju, globalnu,
političku i ekonomsku strukturu – jedan svijet, ako hoćete.
Ako je to optužba, onda se izjašnjavam krivim i ponosan sam na to.“
U čemu se sastoji tajna zavjera? David Rockefeller o tome:
"Nikada nam ne bi bilo moguće razviti plan za svijet da smo tijekom ovih godina bili na svjetlu javnosti.
Ali svijet je na složenom i pripremljenom putu prema svjetskoj vladi.
Nadnacionalni suverenitet intelektualne elite i svjetskih bankara svakako je poželjniji od
nacionalnog suvereniteta proteklih stoljeća."
David Rockefeller, Zbigniew Brzeziński i društvo bili su cijelog života zauzeti izgradnjom tog "jednog
svijeta“ pod vlašću paraz itske "elite" i "svjetskih bankara“.
Brzeziński i društvo su za to osnovali mnoge organizacije i institucije koje se
sada, poput paučine, protežu cijelim svijetom.
Ove organizacije, bilo da su to banke, sveučilišta, think tankovi ili globalno djelujuće organizacije poput Ujedinjenih naroda,
sada kontroliraju gotovo svako područje života našeg svijeta.
Brzeziński je, između ostalog, bio ključna osoba u Trilaternoj komisiji, u Atlantskom vijeću i u Vijeću za vanjske odnose.
To su osnivanja slobodnih zidara koja djeluju kao njihove upravljačke jedinice.
Dobrovoljni suradnici Kla.TV-a na stranici vetopedia.org dokumentirali su poznate institucije i njihovu
povezanost s visokim stupnjem slobodnog zidarstva.
Tako se brzo vidi da doista postoji zavjera – naime zavjera visokih slobodnih zidara
da posjeduju i kontroliraju cijeli svijet.
Zbigniew Brzeziński i David Rockefeller također su pripadali visokim slobodnim zidarima:
Brzeziński je 1967. osnovao masonske lože "Lux ad Orientem" (Svjetlo prema istoku) i 2004. ložu "Maat".
Zajedno s visokim financijerom Davidom Rockefellerom, globalnim strategom Henryjem Kissingerom i potomkom
dinastije Rothschild, Edmonom Adolpheom de Rothschildom, Brzeziński je 1968. osnovao ložu "Tri oka".
David Rockefeller je također bio u "Loži Horus".
Rothschildovi i Rockefellerovi, zajedno s Windsorsima - dakle britanskom kraljevskom
obitelji - stoje na samom vrhu masonske piramide:
Slobodni zidari ove razine otvoreno se izjašnjavaju za Sotonu kao "boga ovog svijeta".
Toliko o mreži i njezinim namjerama.
Svjetskoj populaciji koja voli slobodu teško se mogu prenijeti ovi planovi svjetske vlasti.
Visoki slobodni zidari stoga su tražili i pronašli način da postupno vode svjetsku populaciju prema tehnokraciji.
Zloupotrebljavajući održivost kao prijevaru i poslovni model, iskorištavaju čežnju ljudi za zdravim planetom.
Jer svatko će se složiti da se uništavanje Zemlje ne može nastaviti na ovaj način.
Jedino rješenje koje se nudi, međutim, uvijek je "održivost".
Ovim vrlo pozitivno konotiranim pojmom ljudski napori za spašavanje od samog su početka
usmjereni na krivi kolosijek. Više o tome u nastavku.
Održivost također potječe od ideje ranih tehnokrata.
Patrick Wood ocrtava vezu između tehnokracije i "održivog razvoja" na sljedeći način:
"Istina je da izraz "održivi razvoj" nisu skovali izvorni tehnokrati […].
Činjenica je da je održivi razvoj koncepcijski identičan "uravnoteženom opterećenju" tehnokracije.
Ukratko, srž tehnokracije je održivi razvoj.
On zahtijeva konstruirano društvo u kojem su potrebe čovječanstva u savršenoj ravnoteži s resursima prirode.“
To "savršena ravnoteža" između ljudskih potreba i prirodnih resursa upravo je i definicija održivosti.
Veza između tehnokracije i održivosti postaje još očitija ako pobliže pogledamo suosnivača Technocracy Inc.:
Marion King Hubbert (1903.-1989.). Hubbert je radio za Amerada Petroleum Company, predavao na Sveučilištu
Columbia i bio rukovoditelj u naftnoj i plinskoj tvrtki Shell.
Godine 1974. unutar svoje "Teorije vrha nafte“ predvidio je da će globalne zalihe nafte biti
iscrpljene do 1995. uz nepromijenjene uvjete eksploatacije.
Iako se to predviđanje nije ostvarilo, ipak je izazvalo strah i užas među stanovništvom te dalo naftnim
magnatima razloge za povećanje cijena nafte i ratove.
Svojim je predviđanjima Hubbert, primjerice, u potpunosti išao na ruku Rockefellerima, jer dinastija Rockefeller
od 1891. kontrolira veći dio svjetskog naftnog tržišta.
Hubbertove teorije i predviđanja dovela su do zahtjeva za “zelenom“ ekonomijom i energetskom tranzicijom.
On se od tada smatra ocem osnivačem ekološkog pokreta održivosti.
No, u čemu je kvaka cijele te priče o održivosti?
Godišnje izvješće Zaklade Rockefeller iz 1969. razotkrilo je podmuklu ideologiju koja stoji iza navodnog
nedostatka resursa i iz toga izvedenog koncepta održivosti:
U tom se izvješću utvrđuje da čovjek masovno sam uništava svoj okoliš.
Dakle, cijelo se čovječanstvo stavlja na muku za uništavanje okoliša i stvara im se osjećaj krivnje da su
sami krivi za uništavanje vlastitog životnog prostora.
Nije li to perfidna masovna manipulacija kako bi se ljudi usmjerili prema novoj agendi održivosti?
Jer zašto do sada nisu istraženi i pozvani na odgovornost najveći uzročnici i bezobzirni profitiri od uništavanja okoliša
- velike multinacionalne korporacije i njihovi dioničari?
Kako je moguće da najveći dioničari rudarskih i resursnih tvrtki itd., koji masovno uništavaju okoliš i iskorištavaju
resurse, nisu pozvani na odgovornost, već se uništavanje okoliša putem ideologije održivosti stigmatizira i prebacuje na sve?
Zašto velike vojne tvrtke nisu pozvane na odgovornost za masovno uništavanje okoliša s ozbiljnim posljedicama za sav život?
Rat je, kao što je poznato, jedan od najvećih razarača životnog prostora!
Zašto velike tehnološke tvrtke sa svojim gigantskim podatkovnim centrima nisu podvrgnute detaljnijem ispitivanju?
Njihova potreba za energijom daleko nadmašuje onu običnih ljudi. Samo jedan podatkovni centar
troši onoliko energije koliko i jedan veliki grad.
Zašto se u javnosti ne raspravlja o neograničenoj potrebi za resursima za visokotehnološke proizvode svih
vrsta, poput izgradnje robota ili desetaka tisuća satelita tehnokrate Elona Muska u svemiru?
Zbog toga se pustoše čitavi krajevi.
Zašto mainstream tisak ne tematizira sve vojne manipulacije vremenom i povezano trovanje okoliša?
Umjesto toga, licemjerni razgovori o "održivosti" čuju se iznova i iznova".
Vratimo se dinastiji Rockefeller. Kako je ova obitelj uspjela ugraditi "održivu ideologiju" kao temelj u koncepte "zelene“
ekonomije, klimatske politike, UN-ove Agende 21 i Agende 2030?
Obitelj se oslanjala na svoje razne obiteljske zaklade, poput Rockefeller Foundation ili Rockefeller Family
Fund, koje su izvana, prikrivene filantropski , financijski podupirale aktere i organizacije mimo države.
Slijedi nekoliko primjera, koji predstavljaju samo mali dio mnogih financijskih potpora koje su Rockefelleri osigurali.
Prvo: Rockefeller Foundation je 1969. uložila 2,1 milijun dolara u nove istraživačke i obrazovne programe
kako bi unaprijedila svoju ideologiju navodnog "ljudski uzrokovanog" uništavanja okoliša.
Drugo: Rockefeller Brothers Fund je 1974. s 500.000 dolara podržao osnivanje "Istraživačke organizacije
za okoliš za održivi razvoj", Worldwatch Institute.
Treće: Rockefeller Family Fund je 1987. pokrenuo Environmental Grantmakers Association. Ova agencija koordinira sredstva zaklada
i prosljeđuje ih organizacijama aktivista za zaštitu okoliša.
Stranica influencewatch.org utvrđuje da je EGA postao "moćnim konzorcijem zaklada koje postavljaju agendu", koje danas
podupire velik broj organizacija aktivista za zaštitu okoliša.
Ovako podržani zaštitari okoliša od strane Rockefellerija u posljednjih 50 godina vješto su izazivali i
individualne i kolektivne osjećaje krivnje za štetu po okoliš.
Primjerice, dizali su uzbunu da će Zemlju uskoro zahvatiti ledeno doba.
Kasnije su tvrdili da će vožnja motorima s unutarnjim izgaranjem i proizvodnja previše ugljičnog
dioksida dovesti do opasnog porasta temperature Zemlje.
Četvrto: Inicijativom Rockefellerija osnovani su i think tankovi i globalne organizacije –
primjerice Club of Rome ili Ujedinjeni narodi.
Zaklada Rockefeller financirala je 1939. studije s 350.000 dolara koje su, između
ostalog, dovele do osnivanja Ujedinjenih naroda.
Tko potroši toliko novca na osnivanje UN-a, naravno očekuje i korist od toga: Ujedinjeni narodi pokrenuli su 1992. Agendu 21.
Agenda 21 ima svrhu provesti ideologiju održivosti u svim područjima.
Nastavak Agende 21 je Agenda 2030. Prosvjetitelj Tim Gielen o tome:
"Godine 2015. UN je predstavio svoju kontroverznu Agendu 2030, koja je gotovo identična Velikom resetu Klausa Schwaba.
Vlastitim riječima, UN želi, poput Schwaba, osigurati da do 2030. na Zemlji ne bude
siromaštva, gladi, zagađenja okoliša i bolesti.
To zvuči kao simpatičan plan, sve dok ne pročitate sitna slova.
Naime, ideja je da Agendu 2030 trebamo platiti mi, građani.“
Na ovom mjestu treba se prisjetiti cilja tehnokrata: Kako bi uspostavili tehnokraciju, planirali su dobiti
pristup svim sirovinama, poduzećima, tvornicama, industrijama, čak i svoj imovini građana.
Agenda održivosti to omogućuje.
Rosa Koire, autorica knjige "Behind the Green Mask“, sažima:
"UN-ova Agenda 21/Održivi razvoj globalno je provedeni akcijski plan za popisivanje i kontrolu svih zemljišta, svih voda, svih
minerala, svih biljaka, svih životinja, svih građevina, svih sredstava za proizvodnju, sve energije, svih
obrazovanja, svih informacija i svih ljudi na svijetu.
POPIS STANJA I KONTROLA.“
Uz to se uklapa i često citirana vizija budućnosti Svjetskog ekonomskog foruma, skraćeno WEF – lobističke
organizacije najmoćnijih i najbogatijih na svijetu:
"Do 2030. nećete imati ništa i bit ćete sretni.“
Pritom WEF misli na svjetsku populaciju, a ne na sebi slične.
Čemu dakle u konačnici služi koncept održivosti?
Bivši kopredsjedavajući UN-ovog klimatskog vijeća, Ottmar Edenhofer, dao je 2010. godine odgovor:
"Prije svega, industrijalizirane zemlje su u osnovi eksproprirale svjetsku zajednicu.
Ali mora se jasno reći da klimatskom politikom de facto preraspodjeljujemo bogatstvo svijeta.
Treba se osloboditi iluzije da je međunarodna klimatska politika politika zaštite okoliša.
To gotovo da nema veze s politikom zaštite okoliša - s problemima poput krčenja šuma ili ozonske rupe.“
Zaključno treba utvrditi: Kad se govori o održivosti ili održivom razvoju – bilo da se stanovništvu prodaje kao klimatska politika,
zelena ekonomija, UN-ova Agenda 21 ili Agenda 2030 – zapravo se radi o potpunoj kontroli svjetskih resursa i
preraspodjeli bogatstva od siromašnih prema bogatima.
Održivost je put da se većina ljudi eksproprira i da svi resursi, sva zemlja, dođu u ruke visokih
financija, kako bi se potom izgradila tehnokracija.
Jer, prema riječima stručnjaka za tehnokraciju Jessea Smitha, "tehnokracija i tehnologija su ruka i
rukavica novog poretka koji se uspostavlja diljem svijeta.“
Poštovani gledatelji, koliko god perfidan njihov plan za postizanje svjetske dominacije bio razrađen i
provođen od strane visokih slobodnih zidara, uvijek je potrebno stanovništvo koje može ili sudjelovati ili odbiti.
Kanadski istraživač propagande Jason Christoff rekao je u intervjuu:
„Ova grupa s kojom imamo posla ima notorno nizak IQ, nema novih trikova u rukavu.
Uvijek su to isti stari trikovi. Oni nisu kreativni.
Imaju slabosti. A njihova najveća slabost je da nemaju moć da nam silom učine bilo što.
[...] Moraju nas psihološki manipulirati i dovesti nas u stanje slabosti u kojem se dobrovoljno predajemo u ropstvo.
[...] Jedina moć koju imaju je ona koju im mi dajemo, a može im se lako oduzeti.“