Pre ľudí milujúcich slobodu je situácia čoraz ťažšia:
V rôznych krajinách sveta dochádza k čoraz prísnejšej kontrole ľudí.
Aktuálny príklad zo Spojeného kráľovstva:
Britská labouristická vláda pod vedením premiéra Keira Starmera vytvorila podmienky, aby samosprávy mohli v celej
krajine zavádzať koncepciu takzvaných „15-minútových miest“.
Pod zámienkou klimatickej neutrality a dekarbonizácie, teda znižovania emisií uhlíka, je teraz možné veľmi
jednoducho obmedziť slobodu pohybu britského obyvateľstva.
V Oxforde by sa to malo začať už tento rok: Mesto bude rozdelené na šesť 15-minútových zón.
Len 100 dní v roku je premávka medzi zónami pre obyvateľov bezplatná.
Systém monitorovania pozostávajúci z kamier, závor a automatického rozpoznávania poznávacích značiek má zaistiť, aby ho
každý obyvateľ dodržiaval. V opačnom prípade hrozí pokuta.
To, čo sa prezentuje pod rúškom ochrany klímy alebo životného prostredia, nie je v konečnom dôsledku
nič iné ako technologicky riadený policajný štát!
Takáto diktátorská forma vlády bola už dlho cieľom samozvaných uchádzačov o svetovú nadvládu.
Už desaťročia pracujú na novej forme vlády, takzvanom technokratickom systéme.
Nasledujúca relácia odhaľuje hnacie sily technokratického hnutia, jeho nebezpečné plány a zákerné metódy.
Začnime od začiatku, od vzniku a cieľov hnutia technokracie.
Američan Howard Scott založil v zime roku 1918 takzvanú Technickú alianciu.
Členovia Technickej aliancie zdieľali presvedčenie, že demokracia, národná suverenita a trhová ekonomika zlyhali a mali by byť
nahradené nevolenou vládou inžinierov a technických odborníkov.
Vyzývali k prebudovaniu spoločnosti podľa princípov vedy a techniky.
Ich nový hospodársky a menový systém by mal byť založený na kontrolovanom rozdeľovaní a riadenej spotrebe energie.
Na tento účel už vyvinuli „energetické certifikáty“, nazývané aj „mapy distribúcie energie“.
Tieto by mali obsahovať všetky osobné údaje každého občana – teda jeho vek, pohlavie, povolanie, miesto bydliska,
pridelený energetický limit, prehľad uskutočnených nákupov, ako aj dátum vydania a platnosti certifikátov.
Energetické certifikáty predstavovali novú menu.
To znie ako predchodca celosvetovo plánovanej elektronickej identifikácie pre každého občana, spojený so
základným príjmom v podobe digitálnej meny centrálnej banky.
Tento systém by mal zrušiť voľby a stranícku politiku a nahradiť ich centralizovanou kontrolou výroby a zdrojov.
Konečným cieľom malo byť vytvorenie severoamerického Technatu: „The Technate of America“.
Tento Technat by podľa tejto predstavy mal tvoriť „nezávislú, sebestačnú geografickú jednotku“.
Vláda by tak mala kontrolu nad všetkými surovinami, podnikmi, továrňami a priemyselnými odvetviami nachádzajúcimi sa v
Technate, ako aj neobmedzený prístup k majetku obyvateľstva.
Kto bol však iniciátorom Technickej aliancie?
Pozrime sa na Howarda Scotta trochu podrobnejšie. Bol vizionárom, alebo skôr bábkou?
O raných rokoch Howarda Scotta (1890–1970) je známe len málo.
V roku 1918 sa náhle „objavil“ v Greenwich Village v New Yorku.
Hoci mal Scott len ukončené 9. ročníka, považoval sa za „bohémskeho inžiniera“ .
V roku 1933 založil Howard Scott organizáciu Technocracy Incorporated, ktorú viedol až do svojej smrti v roku 1970.
Jedna svedkyňa tej doby uvádza, že Howard Scott mal mať veľkú predstavivosť a vystupoval
ako „prorok“, ako dokazuje nasledujúci citát:
„Howard mi vysvetlil, že si uvedomoval, že spoločnosť, za ktorú sa zasadzoval, sa ešte nemohla vytvoriť.“
„Najprv by sa museli uskutočniť experimenty ľavice a experimenty pravice, ...“
Ako mohol Scott okolo roku 1920 vedieť, ako sa bude história ďalej vyvíjať? Vtedy to bolo ešte v budúcnosti.
V knihe „Words and Wisdom of Howard Scott“ Scott v roku 1961 vo svojom prejave povedal nasledovné:
„…jeden z veľkých problémov v tom všetkom spočíva v tom, že vaše počítače urobia vašich účtovníkov a inžinierov nadbytočnými a že
urobia nadbytočnými aj vašich manažérov, robotníkov a zamestnancov, čo znamená ešte väčšiu moc
pre všetky počítačom riadené kontrolné mechanizmy.“
Mohol Scott už v roku 1961 vedieť, kam to v dnešnej dobe smeruje?
Mal snáď nejakých neznámych mecenášov, ktorí mu pomohli dostať sa na túto pozíciu?
Bolo hnutie technokracie prepojené s vysokými finančnými kruhmi?
Hnutie technokracie, zložené prevažne z inžinierov a vedcov, vzniklo v roku na Kolumbijskej univerzite v New Yorku.
Podľa odborníka na technokraciu Patricka Wooda bola Kolumbijská univerzita už vtedy „progresívnym think
tankom“. Mala úzke väzby na dynastiu Rockefellerovcov.
Tak došlo okrem iného aj prostredníctvom Kolumbijskej univerzity k ovládnutiu a
premeneniu odvetvia medicíny rodinou Rockefellerovcov:
Od prírodných liekov smerom k chemickému farmaceutickému priemyslu.
Od roku 1910 si tak Rockefellerovci vytvorili obrovský odbytový trh pre svoje chemické produkty na báze ropy v oblasti medicíny.
Práve na tejto Kolumbijskej univerzite pôsobil od roku 1959 aj kľúčová osobnosť dnešných svetových
vodcov: vplyvný globálny stratég a blízky priateľ Davida Rockefellera, Zbigniew Brzeziński.
Ten tam pôsobil ako profesor politológie.
Brzeziński mal okrem Rockefellerovcov úzke väzby aj s potomkom dynastie Rothschildovcov, Edmondom Adolphom de Rothschildom –
podobne ako Rockefellerovci aj táto dynastia patrí k vrcholu sveta veľkého financovania a nachádza sa na samom
vrchole hierarchie slobodomurárstva. O tom neskôr viac.
Brzeziński vydal v roku 1970 knihu „Medzi dvoma vekmi: Úloha Ameriky v technetronickej ére“.
V nej sa prezentuje ako technokrat telom i dušou. Táto kniha odhaľuje technokratické ciele zamerané na nadvládu nad svetom.
Aké nebezpečné ciele sledovali Brzeziński a spol.?
Už v brožúre „Technocracy in Plain Terms“, ktorá vyšla v roku 1939, písali prví technokrati: „Technokracia
predstavuje [...] novú formu kontroly, ktorú vykonáva a riadi kontinentálny kontrolný orgán, […]“
Aké nároky kladú na technokraciu?:
„Ide o nový spôsob riadenia spoločnosti, (…) Len technokracia je toho schopná – vedecká kontrola všetkých spoločenských funkcií.“
„Technokracia je veda o sociálnom inžinierstve …“
Pod pojmom „sociálne inžinierstvo“ sa rozumejú manipulačné metódy, ktorých cieľom je vyvolať u ľudí určité správanie.
Podľa spoločnosti Technocracy Inc. je konečným výsledkom „kontinentálny systém kondicionovania
ľudí“. Ide o osvojenie si vzorcov podnet-reakcia.
Cieľom bolo teda zámerne „vychovať“ technokratického občana prostredníctvom systému odmien a trestov.
Prístupy v Číne k systému sociálneho kreditu smerujú rovnakým smerom: politicky žiaduce, teda konformné
správanie je odmeňované a nekonformné správanie je trestané.
Zbigniew Brzeziński o niečo neskôr vo svojej knihe z roku 1970 „Medzi dvoma érami“ píše:
„Technetronická éra sa vyznačuje postupným vznikom spoločnosti, ktorá je pod väčšou kontrolou.“
„Takúto spoločnosť by ovládala elita, ktorá nie je viazaná na tradičné hodnoty.“
Ako elita ovláda občanov? Brzeziński vysvetľuje:
„Keby nebola obmedzovaná tradičnými liberálnymi hodnotami, táto elita by neváhala dosiahnuť svoje politické ciele pomocou
najnovších moderných techník, ktoré ovplyvňujú správanie verejnosti a udržujú
spoločnosť pod prísnym dohľadom a kontrolou.“
Vo svojom článku „America in the Technetronic Age“ z roku 1968 Brzeziński napísal:
„Ako som už spomenul, čoskoro bude možné vykonávať takmer bezchybné sledovanie každého občana a viesť aktuálne,
úplné spisy, ktoré okrem bežných údajov budú obsahovať aj veľmi osobné informácie o zdraví alebo osobnom správaní občana.
„Tieto spisy budú k dispozícii orgánom na okamžité vyžiadanie.“
Brzeziński ďalej v článku napísal:
„Moc prejde do rúk tých, ktorí ovládajú informácie a dokážu ich najrýchlejšie prepojiť.“
Zatiaľ možno povedať, že technokrati, ako aj Brzeziński a „jeho priatelia“, otvorene usilovali o vybudovanie
spoločnosti, v ktorej sú občania neustále vedome manipulovaní, kontrolovaní a riadení.
A to všetko s využitím najnovších psychologických poznatkov a najmodernejších technológií.
Ako je možné, že realizácia takýchto plánov je dnes už tak ďaleko a o zavedení „15-minútových miest“ sa už verejne diskutuje?!
Ak vezmeme do úvahy prepojenia Brzezińského, Rockefellera a Rothschilda s vysokými
stupňami slobodomurárstva, odpoveď je zrejmá.
Ste súčasťou celosvetového sprisahania. David Rockefeller to vo svojich spomienkach sebavedome priznáva:
„Niektorí dokonca veria, že sme súčasťou tajného sprisahania, ktoré pôsobí proti záujmom Spojených štátov, a označujú moju
rodinu a mňa za internacionalistov, za sprisahancov spolupracujúcich s inými po celom svete s cieľom
vybudovať silnejšie integrovanú globálnu politickú a ekonomickú štruktúru – jediný svet, ak chcete.“
„Ak je to obvinenie, priznávam sa k vine a som na to hrdý.“
V čom spočíva toto tajné sprisahanie? David Rockefeller k tomu hovorí:
„Nikdy by sme nemohli vypracovať plán pre celý svet, keby sme počas tých rokov boli na očiach verejnosti.“
Svet sa však nachádza na zložitej a vopred naplánovanej ceste k svetovej vláde.
„Nadnárodná suverenita intelektuálnej elity a svetových bankárov je určite lepšia ako národná suverenita uplynulých storočí.“
David Rockefeller, Zbigniew Brzeziński a spol. sa počas celého svojho života venovali budovaniu tohto „jedného sveta“
pod nadvládou parazitárnej „elity“ a „svetových bankárov“.
Brzeziński a spol. v tejto súvislosti založili mnoho organizácií a inštitúcií, ktoré sa
medzitým rozprestierajú po celom svete ako pavučina.
Tieto inštitúcie – či už ide o banky, univerzity, think tanky alebo globálne pôsobiace organizácie, ako
sú Spojené národy – medzičasom ovládajú takmer všetky oblasti života na našej planéte.
Brzeziński bol okrem iného kľúčovou osobnosťou v Trilaterálnej komisii, v Atlantic Council a v Council on Foreign Relations.
Ide o zriaďovania slobodomurárov, ktoré slúžia ako ich riadiace centrá.
Dobrovoľníci z Kla.TV zdokumentovali na stránke vetopedia.org známe inštitúcie a ich
prepojenie s vysokostupňovým slobodomurárstvom.
Tak sa rýchlo ukáže, že skutočne ide o sprisahanie – konkrétne o sprisahanie vysokopostavených slobodomurárov,
ktorých cieľom je ovládnuť a kontrolovať celý svet.
Medzi vysokopostavených slobodomurárov patrili aj Zbigniew Brzeziński a David Rockefeller:
Brzeziński založil v roku 1967 zednářskú lóžu „Lux ad Orientem“ (Svetlo na východ) a v roku 2004 lóžu „Maat“.
Spolu s finančníkom Davidom Rockefellerom, globálnym stratégom Henrym Kissingerom a potomkom dynastie
Rothschildovcov, Edmondom Adolphom de Rothschildom, založil Brzeziński v roku 1968 lóžu „Three Eyes“.
David Rockefeller bol navyše členom „lóže Horus“.
Rothschildovci a Rockefellerovci stoja spolu s Windsorovcami – teda s britskou kráľovskou
rodinou – na samom vrchole zednářskej pyramídy:
Slobodomurári na tomto poschodí sa otvorene hlásia k Satanovi ako k „bohu tohto sveta“.
Toľko k sieti a jej zámerom.
Svetovému obyvateľstvu, ktoré miluje slobodu, sa tieto plány na ovládnutie sveta samozrejme ťažko vysvetľujú.
Vysokopostavení slobodomurári preto hľadali a našli spôsob, ako postupne viesť svetovú populáciu smerom k technokracii.
Tým, že zneužívajú udržateľnosť ako klam a obchodný model, využívajú túžbu ľudí po zdravej planéte.
Veď každý určite súhlasí s tým, že tak, ako to ide teraz, to so zničením Zeme nemôže pokračovať.
Jediným navrhovaným riešením je však vždy „udržateľnosť“.
Tento výraz s veľmi pozitívnym nádychom od začiatku nasmeroval záchranné snahy ľudí nesprávnym smerom. O tom viac hneď.
Udržateľnosť tiež vychádza z myšlienky raných technokratov.
Patrick Wood opisuje súvislosť medzi technokraciou a „udržateľným rozvojom“ takto:
„Je síce pravda, že pojem ‚udržateľný rozvoj‘ nevymysleli pôvodní technokrati [...].
Skutočnosťou je, že trvalo udržateľný rozvoj je z koncepčného hľadiska totožný s „vyváženým zaťažením“ technokracie.
Stručne povedané, srdcom technokracie je trvalo udržateľný rozvoj.
„Žiada si vytvorenie spoločnosti, v ktorej budú potreby ľudstva v dokonalom súlade s prírodnými zdrojmi.“
„Dokonalá rovnováha“ medzi ľudskými potrebami a prírodnými zdrojmi je presne aj definíciou udržateľnosti.
Súvislosť medzi technokraciou a udržateľnosťou je ešte zreteľnejšia, ak sa bližšie pozrieme na
spoluzakladateľa spoločnosti Technocracy Inc.:
Marion King Hubbert (1903–1989). Hubbert pracoval pre spoločnosť Amerada Petroleum Company, vyučoval na
Kolumbijskej univerzite a zastával vedúcu pozíciu v spoločnosti Shell, ktorá sa zaoberá ropou a zemným plynom.
V roku 1974 vo svojej „teórii vrcholu ťažby ropy“ predpovedal, že pri nezmenených podmienkach ťažby
sa celosvetové zásoby ropy vyčerpajú v roku 1995.
Hoci sa táto predpoveď nenaplnila, napriek tomu vyvolala medzi obyvateľstvom strach a paniku a poskytla
ropným magnátom dôvody na zvyšovanie cien ropy a na vojny.
Hubbert svojimi prognózami napríklad úplne nahrával Rockefellerovcom, pretože dynastia Rockefellerovcov
kontroluje od roku 1891 väčšinu svetového trhu s ropou.
Hubbertove teórie a prognózy viedli k požiadavkám na „zelenú“ ekonomiku a na energetickú transformáciu.
Odvtedy je považovaný za zakladateľa hnutia za ekologickú udržateľnosť.
Ale v čom je vlastne háčik v celej tej záležitosti s udržateľnosťou?
Výročná správa Rockefellerovej nadácie z roku 1969 objasnila zákernú ideológiu, ktorá sa skrýva za údajným nedostatkom
zdrojov a z toho vyplývajúcim konceptom udržateľnosti:
V tejto správe sa konštatuje, že človek by sám masívne ničil svoje životné prostredie.
V podstate sa teda celé ľudstvo zadrží za ničenie životného prostredia a vyvolá sa v ňom pocit viny za to, že
je samo zodpovedné za ničenie svojho životného priestoru.
Nie je to snáď zákerná masová manipulácia, ktorej cieľom je nasmerovať ľudí k novej agende udržateľnosti?
Prečo totiž doteraz neboli vyšetrení a volaní k zodpovednosti najväčší pôvodcovia a bezohľadní profitéri ničenia životného
prostredia – veľké nadnárodné koncerny a ich akcionári?
Ako je možné, že najväčší akcionári banských a surovinových spoločností atď., ktoré masívne ničia životné prostredie a
vykorisťujú zdroje, nie sú volaní k zodpovednosti, ale ničenie životného prostredia sa odsudzuje prostredníctvom
ideológie udržateľnosti a zodpovednosť sa zvaľuje na všetkých?
Prečo sa veľké zbrojárske spoločnosti nezodpovedajú za svoje masívne ničenie životného
prostredia, ktoré má závažné dôsledky pre všetok život?
Ako je všeobecne známe, vojna je jedným z najväčších ničiteľov životného priestoru!
Prečo sa veľké technologické firmy s ich obrovskými dátovými centrami podrobnejšie neskúmajú?
Ich spotreba energie nesmierne prevyšuje spotrebu bežných ľudí. Už len jedno dátové
centrum spotrebuje toľko energie ako veľké mesto.
Prečo sa na verejnosti nediskutuje o nekonečnej spotrebe zdrojov na všetky druhy špičkových technológií, ako
je napríklad výroba robotov alebo desaťtisíce satelitov technokrata Elona Muska vo vesmíre?
Kvôli tomu sú celé oblasti spustošené.
Prečo sa mainstreamové médiá nezaoberajú všetkými tými manipuláciami s počasím zo strany armády a s
tým súvisiacim znečisťovaním životného prostredia?
Namiesto toho sa stále dookola ozývajú pokrytecké reči o „udržateľnosti“.
Vráťme sa k dynastii Rockefellerovcov. Ako sa tejto rodine podarilo zakomponovať „ideológiu udržateľnosti“
ako základ do koncepcií „zelenej“ ekonomiky, klimatickej politiky, Agendy 21 OSN a Agendy 2030?
Rodina sa obrátila na svoje rôzne rodinné nadácie, ako napríklad Rockefellerovu nadáciu alebo Rockefellerov rodinný
fond, ktoré pod rúškom filantropie poskytovali finančnú podporu aktérom a organizáciám mimo rámca štátu.
Nasleduje niekoľko príkladov, ktoré však predstavujú len malú časť z mnohých finančných
príspevkov, ktoré Rockefellerovci poskytli.
Po prvé: Nadácia Rockefellerovcov v roku 1969 investovala 2,1 milióna dolárov do nových výskumných a vzdelávacích
programov s cieľom presadiť svoju ideológiu o údajnom „človekom spôsobenom“ ničení životného prostredia.
Po druhé: Rockefeller Brothers Fund v roku 1974 prispel sumou 500 000 dolárov na založenie „Organizácie pre environmentálny
výskum v oblasti udržateľného rozvoja“, Worldwatch Institute.
Po tretie: Rockefeller Family Fund v roku 1987 založil Environmental Grantmakers Association . Táto agentúra
koordinuje finančné prostriedky nadácií a prideľuje ich organizáciám zaoberajúcim sa ochranou životného prostredia.
Webová stránka influencewatch.org konštatuje, že EGA sa stala „mocným konzorciom nadácií, ktoré určujú agendu“, ktoré dnes
podporuje veľký počet organizácií environmentálnych aktivistov.
Ekologickí aktivisti, ktorých Rockefellerovci takto podporovali, v priebehu posledných 50 rokov šikovne vyvolávali
pocity viny za poškodenie životného prostredia, a to tak u jednotlivcov, ako aj u spoločnosti ako celku.
Napríklad varovali, že Zem čoskoro postihne ľadová doba.
Neskôr tvrdili, že jazda s vozidlami so spaľovacími motormi a produkcia nadmerného množstva oxidu
uhličitého by viedli k nebezpečnému zvýšeniu teploty Zeme.
Po štvrté: Z iniciatívy Rockefellerovcov vznikli aj think tanky a globálne organizácie – napríklad
Rímsky klub alebo Organizácia Spojených národov.
Rockefellerova nadácia v roku 1939 financovala štúdie sumou 350 000 dolárov, ktoré okrem iného
viedli k založeniu Organizácie Spojených národov.
Kto vynaloží toľko peňazí na založenie OSN, samozrejme očakáva, že z toho bude mať aj nejaký úžitok: Organizácia
Spojených národov v roku 1992 iniciovala program Agenda 21.
Cieľom Agendy 21 je presadiť ideológiu udržateľnosti vo všetkých oblastiach.
Nadväzujúcim dokumentom na Agendu 21 je Agenda 2030. Osvetový pracovník Tim Gielen k tomu hovorí:
„V roku 2015 OSN predstavila svoju kontroverznú Agendu 2030, ktorá je takmer identická s projektom Great Reset Klausa Schwaba.
Podľa vlastných slov chcú OSN aj Schwab zabezpečiť, aby do roku 2030 na Zemi už neexistovala chudoba,
hlad, znečistenie životného prostredia ani choroby.
Znie to ako sympatický plán, kým si neprečítate drobné písmo.
„Myšlienka je totiž taká, že Agendu 2030 máme financovať my, občania.“
Na tomto mieste je potrebné pripomenúť cieľ technokratov: S cieľom zaviesť technokraciu plánovali získať prístup
ku všetkým surovinám, podnikom, továrňam, priemyselným odvetviam, ba dokonca k všetkému majetku občanov.
Program udržateľnosti to umožňuje.
Rosa Koire, autorka knihy „Behind the Green Mask“, to vystihla takto:
„Agenda 21 OSN/Udržateľný rozvoj je celosvetovo realizovaný akčný plán zameraný na inventarizáciu a kontrolu všetkej pôdy, všetkej
vody, všetkých nerastov, všetkých rastlín, všetkých zvierat, všetkých stavieb, všetkých výrobných
prostriedkov, všetkej energie, všetkého vzdelávania, všetkých informácií a všetkých ľudí na svete.
„INVENTARIZÁCIA A KONTROLA.“
S tým súvisí aj často citovaná vízia budúcnosti Svetového ekonomického fóra (skrátene WEF) – lobistickej
organizácie najvplyvnejších a najbohatších ľudí sveta:
„Do roku 2030 nebudete nič vlastniť a budete šťastní.“
WEF tým samozrejme myslí svetovú populáciu a nie seba samých.
Na čo vlastne slúži pojem udržateľnosti?
Bývalý spolupredseda Medzivládneho panelu OSN pre zmenu klímy Ottmar Edenhofer na to v roku 2010 odpovedal:
„V prvom rade priemyselné krajiny v podstate zbavili svetové spoločenstvo jeho majetku.“
Treba však jasne povedať, že prostredníctvom klimatickej politiky de facto prerozdeľujeme svetové bohatstvo.
Treba sa zbaviť ilúzie, že medzinárodná klimatická politika je environmentálnou politikou.
„To už nemá takmer nič spoločné s environmentálnou politikou – s problémami, ako je odlesňovanie alebo ozónová diera.“
Na záver treba konštatovať: Keď sa hovorí o udržateľnosti alebo udržateľnom rozvoji – nech už sa to verejnosti prezentuje ako
klimatická politika, zelená ekonomika, Agenda 21 OSN alebo Agenda 2030 – v skutočnosti ide o úplnú kontrolu nad celosvetovými
zdrojmi a o presun bohatstva od chudobných k bohatým.
Udržateľnosť je spôsob, ako zbaviť väčšinu ľudí majetku a presunúť všetky zdroje, všetku pôdu do rúk veľkého
kapitálu, aby sa následne mohla vybudovať technokracia.
Podľa odborníka na technokraciu Jesseho Smitha sú totiž „technokracia a technológia ako ruka a rukavica
nového poriadku, ktorý sa etabluje po celom svete“.
Vážení diváci, nech je ich plán na dosiahnutie svetovej nadvlády akokoľvek zákerný a nech ho vypracovali a realizujú aj
vysokopostavení slobodomurári, stále je potrebné, aby obyvateľstvo buď spolupracovalo, alebo sa tomu bránilo.
Kanadský výskumník v oblasti propagandy Jason Christoff v jednom rozhovore povedal:
„Táto skupina, s ktorou máme do činenia, má notoricky nízke IQ, nemá v rukáve žiadne nové triky.“
Sú to stále tie isté staré triky. Nie sú kreatívne.
Majú slabosti. A ich najväčšou slabosťou je, že nemajú moc ublížiť nám násilím.
[...] Musia nás psychicky manipulovať a dostať nás do stavu slabosti, v ktorom sa dobrovoľne podriadieme otroctvu.
[...] Jediná moc, ktorú majú, je tá, ktorú im dáme, a tú im možno ľahko odňať.“