Za ljudi, ki cenijo svobodo, postaja vse bolj tesno:
V različnih državah po svetu se nadzor nad ljudmi vse bolj zaostruje.
Nedavni primer iz Združenega kraljestva:
Britanska laburistična vlada pod vodstvom predsednika vlade Keira Starmerja je omogočila, da lahko občine po vsej
državi uvedejo koncept tako imenovanih »15-minutnih mest«.
Pod pretvezo podnebne nevtralnosti in dekarbonizacije, torej zmanjševanja emisij ogljika, je zdaj mogoče
preprosto omejiti svobodo gibanja britanskega prebivalstva.
V Oxfordu naj bi se to začelo že letos: mesto bo razdeljeno na šest 15-minutnih con.
Promet med območji je za prebivalce brezplačen le 100 dni na leto.
Nadzorni sistem, sestavljen iz kamer, zapornic in avtomatskega prepoznavanja registrskih številk, naj bi
zagotovil, da vsi prebivalci upoštevajo predpise. V nasprotnem primeru jim grozijo denarne kazni.
Kar se skriva pod pretvezo varstva podnebja ali okolja, ni v končni fazi nič drugega
kot nadzorna država s pomočjo tehnologije!
Takšna diktatorska oblika vladavine je že dolgo cilj samooklicanih aspirantov na svetovno prevlado.
Že desetletja delajo na novi obliki vladavine, tako imenovani tehnokraciji.
Naslednja oddaja razkriva gonilne sile tehnokratskega gibanja, njegove nevarne načrte in zahrbtne metode.
Začnimo na začetku, z ustanovitvijo in cilji gibanja tehnokracije.
Američan Howard Scott je pozimi leta 1918 ustanovil tako imenovano Tehnično zvezo.
Člani Tehnične zveze so bili prepričani, da so demokracija, nacionalna suverenost in tržno gospodarstvo
spodleteli in da jih mora nadomestiti neizvoljena vlada inženirjev in tehničnih strokovnjakov.
Zahtevali so, da se družba preoblikuje v skladu z načeli znanosti in tehnologije.
Njihov novi gospodarski in monetarni sistem bi moral temeljiti na nadzorovani porazdelitvi in usmerjeni porabi energije.
V ta namen so že razvili »energetske certifikate«, imenovane tudi »karte porazdelitve energije«.
Na njih bi morali biti navedeni vsi osebni podatki vsakega državljana – torej njegova starost, spol, poklic, kraj
bivanja, dodeljena količina energije, pregled opravljenih nakupov ter datum izdaje in poteka veljavnosti certifikatov.
Energijski certifikati so predstavljali novo valuto.
To se sliši kot predhodnik svetovno načrtovane elektronske identifikacijske kartice za vsakega državljana, povezane z
osnovnim dohodkom v obliki digitalnega denarja centralne banke.
Ta sistem naj bi odpravil volitve in strankarsko politiko ter ju nadomestil s centraliziranim nadzorom nad proizvodnjo in viri.
Končni cilj je bil ustanoviti severnoameriški »Technat«: »The Technate of America«.
Ta »Technat« naj bi, po tej zamisli, predstavljal »neodvisno, samozadostno geografsko enoto«.
Vlada bi tako imela nadzor nad vsemi surovinami, podjetji, tovarnami in industrijami v Technatu
ter neomejen dostop do premoženja prebivalstva.
Toda kdo je bil pobudnik Tehnične zveze?
Poglejmo Howarda Scotta malo podrobneje. Je bil vizionar ali raje marioneta?
O zgodnjih letih Howarda Scotta (1890–1970) je znanega le malo.
Leta 1918 se je nenadoma »pojavil« v Greenwich Villageu v New Yorku.
Čeprav je imel le zaključno spričevalo 9. razreda, se je Scott smatral za »bohemskega inženirja« .
Leta 1933 je Howard Scott ustanovil organizacijo Technocracy Incorporated, ki jo je vodil vse do svoje smrti leta 1970.
Ena od očividk poroča, da naj bi imel Howard Scott izjemno domišljijo in da naj bi se
predstavljal kot »prerok«, kot kaže naslednji citat:
»Howard mi je pojasnil, da se je zavedal, da se takšna družba, za katero se je zavzemal, še ni mogla oblikovati.«
»Najprej bi morali potekati poskusi levice in poskusi desnice, ...«
Kako je Scott okoli leta 1920 vedel, kako se bo zgodovina nadaljevala? Takrat je bilo to še v prihodnosti.
V knjigi »Words and Wisdom of Howard Scott« je Scott leta 1961 v svojem govoru dejal naslednje:
»… eden od velikih problemov pri vsem tem je, da bodo vaši računalniki naredili vaše računovodje in inženirje odvečne, prav
tako pa bodo naredili odvečne tudi vaše vodstvene kadre ter delavce in zaposlene, kar pomeni še več
moči za vse računalniško krmiljene nadzorne mehanizme.“
Ali je Scott že leta 1961 lahko vedel, kam bo to vodilo v današnjem času?
Ali je morda imel neznane pokrovitelje, ki so mu pomagali priti na to mesto?
Ali je bilo gibanje tehnokracije povezano z visokim finančnim svetom?
Gibanje tehnokracije , ki ga sestavljajo predvsem inženirji in znanstveniki, je nastalo na Univerzi Columbia v New Yorku.
Po besedah strokovnjaka za tehnokracijo Patricka Wooda je bila Univerza Columbia že takrat »napreden raziskovalni
center«. Bila je tesno povezana z dinastijo Rockefeller.
Tako je med drugim tudi s pomočjo Univerze Columbia družina Rockefeller prevzela in preoblikovala zdravstveni sektor:
Od naravnih zdravil k kemični farmacevtski industriji.
Od leta 1910 so si Rockefellerji s tem ustvarili ogromen trg za svoje kemijske izdelke na osnovi nafte v medicinskem sektorju.
Prav na tej Univerzi Columbia je od leta 1959 deloval tudi eden od ključnih akterjev današnjih svetovnih
voditeljev: vplivni globalni strateg in tesen prijatelj Davida Rockefellera, Zbigniew Brzeziński.
Tam je poučeval kot profesor političnih ved.
Brzeziński je bil poleg Rockefellerjev tesno povezan tudi z potomcem dinastije Rothschild, Edmondom Adolphom de Rothschildom
– ki je, tako kot Rockefellerji, dinastija visokega finančnega sveta, ki zaseda vrh
hierarhije prostozidarstva. O tem več kasneje.
Brzeziński je leta 1970 izdal knjigo »Med dvema obdobjema: vloga Amerike v tehnetronični dobi«.
V njej se razkriva kot pravi tehnokrat. Ta knjiga razkriva tehnokratske cilje za vzpostavitev svetovne prevlade.
Kakšne nevarne cilje so zasledovali Brzeziški in njegovi somišljeniki?
Že zgodnji tehnokrati so v svoji brošuri »Technocracy in Plain Terms«, objavljeni leta 1939, zapisali:
»Technokracija pomeni [...] novo obliko nadzora, ki jo izvaja in vodi kontinentalni nadzorni organ, […]«
Kakšne zahteve postavljajo glede tehnokracije?:
»Gre za novo metodo vodenja družbe, (…) To lahko doseže le tehnokracija –
znanstveni nadzor nad vsemi družbenimi funkcijami.«
»Technokracija je znanost o socialnem inženirstvu …«
Izraz »socialni inženiring« označuje metode manipulacije, katerih cilj je pri posameznikih sprožiti določena vedenja.
Po navedbah podjetja Technocracy Inc. naj bi bil končni izdelek »kontinentalni sistem
kondicioniranja ljudi«. To pomeni učenje vzorcev dražljaj-odziv.
Zato je bil načrt, da bi tehnokratskega državljana namerno »vzgojili« s sistemom nagrad in kazni.
Prizadevanja na Kitajskem za vzpostavitev sistema socialnega kredita gredo v isto smer: politično zaželeno, torej
ustrezno vedenje se nagrajuje, neprimerno vedenje pa se kaznuje.
Zbigniew Brzeziński je nekoliko kasneje v svoji knjigi iz leta 1970 z naslovom »Med dvema obdobjema« zapisal:
»Tehnetronična doba je zaznamovana s postopnim nastajanjem bolj nadzorovane družbe.«
»Takšno družbo bi vodila elita, ki ni vezana na tradicionalne vrednote.«
Kako elita obvladuje državljane? Brzeziński pojasnjuje:
»Če ne bi bila omejena s tradicionalnimi liberalnimi vrednotami, ta elita ne bi oklevala pri doseganju svojih političnih ciljev
z uporabo najnovejših sodobnih tehnik za vplivanje na vedenje javnosti in ohranjanje družbe pod strogim nadzorom in kontrolo.«
V svojem članku »America in the Technetronic Age« iz leta 1968 je Brzeziński zapisal:
»Kot sem že omenil, bo kmalu mogoče izvajati skoraj popolno nadzorovanje vsakega državljana in voditi aktualne, popolne
evidence, ki bodo poleg običajnih podatkov vsebovale tudi zelo osebne informacije o zdravju ali osebnem vedenju državljana.«
»Ti dokumenti bodo na voljo organom za takojšen dostop.«
Brzeziński je v članku nadaljeval:
»Moč bo prešla v roke tistih, ki nadzorujejo informacije in jih lahko najhitreje povezujejo med seboj.«
Do tu lahko rečemo: tehnokrati ter Brzeziński in »njegovi prijatelji« so povsem odkrito stremeli k
vzpostavitvi družbe, v kateri bi bili državljani nenehno zavestno manipulirani, nadzorovani in usmerjani.
In vse to ob uporabi najnovejših psiholoških spoznanj in najsodobnejše tehnologije.
Kako to, da je izvajanje takšnih načrtov danes že tako daleč in da se že javno razpravlja o uvedbi »15-minutnih mest«?!
Če upoštevamo povezave Brzezińskega, Rockefellera in Rothschilda z visokimi stopnjami prostozidarstva, je odgovor povsem jasen.
Ste del svetovne zarote. To David Rockefeller samozavestno priznava v svojih spominih:
»Nekateri celo verjamejo, da smo del tajne zarote, ki deluje proti interesom Združenih držav, in mojo družino ter mene
označujejo za internacionaliste, za zarotnike, ki se povezujemo z drugimi po vsem svetu, da bi zgradili bolj integrirano, globalno,
politično in gospodarsko strukturo – enoten svet, če hočete.«
»Če je to obtožba, se priznam za krivega in sem ponosen na to.«
V čem je skrivna zarota? David Rockefeller o tem:
»Nikoli ne bi nam uspelo razviti načrta za svet, če bi bili v teh letih v središču javnega zanimanja.«
Vendar pa se svet po zapleteni in vnaprej načrtovani poti približuje svetovni vladi.
»Nadnacionalna suverenost intelektualne elite in svetovnih bankirjev je vsekakor bolj zaželena
od nacionalne suverenosti preteklih stoletij.«
David Rockefeller, Zbigniew Brzeziński in drugi so se vse življenje ukvarjali z izgradnjo tega »enega sveta«
pod vladavino parazitske »elite« in »svetovnih bankirjev«.
Brzeziński in njegovi sodelavci so v ta namen ustanovili številne organizacije in institucije, ki se danes,
podobno kot pajkova mreža, raztezajo po celem svetu.
Te ustanove – naj gre za banke, univerze, raziskovalne ustanove ali globalno delujoče organizacije, kot so Združeni narodi –
danes nadzorujejo skoraj vsa področja življenja v našem svetu.
Brzeziński je bil med drugim ključna osebnost v Trilateralni komisiji, v Atlantskem svetu in v Svetu za zunanje odnose.
To so ustanove prostozidarjev, ki delujejo kot njihova vozlišča.
Prostovoljci, ki sodelujejo pri Kla.TV, so na spletni strani vetopedia.org dokumentirali znane institucije in
njihovo povezavo z visokostopenjskim prostozidarstvom.
Tako hitro postane jasno, da gre dejansko za zaroto – in sicer zaroto visokih stopenj prostozidarjev, ki želijo
prevzeti lastništvo nad celim svetom in ga nadzorovati.
Tudi Zbigniew Brzeziński in David Rockefeller sta bila visokokadrovska prostozidarja:
Brzeziński je leta 1967 ustanovil prostozidarsko ložo »Lux ad Orientem« (Svetloba proti vzhodu), leta 2004 pa ložo »Maat«.
Brzeziński je leta 1968 skupaj z finančnim magnatom Davidom Rockefellerjem, globalnim strategom Henryjem
Kissingerjem ter potomcem dinastije Rothschild, Edmondom Adolphom de Rothschildom, ustanovil ložo »Three Eyes«.
David Rockefeller je bil poleg tega član tudi »lože Horus«.
Rothschildovi in Rockefellerji skupaj z Windsori – torej z britansko kraljevo družino –
stojijo na samem vrhu prostozidarske piramide:
Prostozidarji na tem nadstropju se odkrito priznavajo k Satanu kot »bogu tega sveta«.
Toliko o omrežju in njegovih namenih.
Seveda je težko prepričati svetovno prebivalstvo, ki ceni svobodo, o teh načrtih za svetovno prevlado.
Zato so visoko stopenjski prostozidarji poiskali in našli način, kako svetovno
prebivalstvo postopoma voditi v smeri tehnokracije.
S tem, ko so trajnost zlorabili kot prevaro in poslovni model, izkoriščajo hrepenenje ljudi po zdravem planetu.
Saj se bo vsak strinjal, da tako uničevanje Zemlje ne more več nadaljevati.
Edina ponujena rešitev pa je vedno »trajnost«.
Zaradi tega izrazu, ki ima zelo pozitivno konotacijo, so reševalna prizadevanja ljudi že od samega
začetka usmerili v napačno smer. O tem več v nadaljevanju.
Trajnost izhaja tudi iz ideje zgodnjih tehnokratov.
Patrick Wood opisuje povezavo med tehnokracijo in »trajnostnim razvojem« na naslednji način:
»Res je, da izraza »trajnostni razvoj« niso skovali prvotni tehnokrati [...].«
Dejstvo je, da je trajnostni razvoj po svojem konceptu identičen »uravnoteženemu bremenu« tehnokracije.
Na kratko, srčni utrip tehnokracije je trajnostni razvoj.
»Zagovarja načrtovano družbo, v kateri so potrebe človeštva v popolnem ravnovesju z naravnimi viri.«
»Popolno ravnovesje« med človeškimi potrebami in naravnimi viri je pravzaprav tudi definicija trajnosti.
Povezava med tehnokracijo in trajnostjo postane še bolj očitna, če podrobneje pogledamo
soustanovitelja podjetja Technocracy Inc.:
Marion King Hubbert (1903–1989). Hubbert je delala za podjetje Amerada Petroleum Company, predavala na Univerzi Columbia in
bila vodstvena delavka v naftnem in plinskem podjetju Shell.
Leta 1974 je v okviru svoje »teorije vrha proizvodnje nafte« napovedal, da se bodo svetovne zaloge nafte
ob nespremenjenih pogojih črpanja izčrpale leta 1995.
Čeprav se ta napoved ni uresničila, je kljub temu med prebivalstvom vzbudila strah in grozo ter naftnim
magnatom ponudila izgovore za zvišanje cen nafte in vojne.
S svojimi napovedmi je Hubbert na primer popolnoma prišel prav Rockefellerjem, saj Rockefellerjeva dinastija že
od leta 1891 nadzira večji del svetovnega trga z nafto.
Hubbertove teorije in napovedi so sprožile pozive k »zelenemu« gospodarstvu ter k energetski tranziciji.
Od takrat velja za ustanovitelja gibanja za ekološko trajnost.
A kaj je torej zadržek pri vsej tej zgodbi o trajnosti?
Letno poročilo Rockefellerjeve fundacije iz leta 1969 je razkrilo zahrbtno ideologijo, ki se skriva za domnevnim
pomanjkanjem virov in iz tega izhajajočim konceptom trajnosti:
V tem poročilu je ugotovljeno, da bi človek sam v največji meri uničil svoje okolje.
Tako se torej celotno človeštvo takoj obtoži za uničevanje okolja in v njih vzbudi občutek krivde, da so
sami krivi za uničevanje svojega življenjskega prostora.
Ali to ni zahrbtena manipulacija množic, s katero želijo ljudi usmeriti v novo agendo trajnostnega razvoja?
Zakaj namreč doslej niso bili preiskani in poklicani na odgovornost največji povzročitelji in
brezobzirni izkoriščevalci okoljskega uničenja – veliki multinacionalni koncerni in njihovi delničarji?
Kako je mogoče, da največji delničarji rudarskih in surovinskih podjetij ter podobnih družb, ki izjemno uničujejo okolje in
izkoriščajo vire, niso poklicani na odgovornost, temveč se uničevanje okolja obtožuje v imenu
ideologije trajnosti in se breme prenese na vse?
Zakaj velika oborožitvena podjetja niso odgovorna za svoje množično uničevanje okolja, ki
ima hude posledice za vse oblike življenja?
Vojna je, kot je znano, eden največjih uničevalcev življenjskega prostora!
Zakaj se velika tehnološka podjetja s svojimi ogromnimi podatkovnimi centri ne preverjajo podrobneje?
Njihova poraba energije neprimerljivo presega porabo navadnih ljudi. Že en sam računalniški
center porabi toliko energije kot veliko mesto.
Zakaj se v javnosti ne razpravlja o neskončnih potrebah po virih za vse vrste visokotehnoloških rešitev, kot
sta na primer izdelava robotov ali deset tisoč satelitov tehnokrata Elona Muska v vesolju?
Zaradi tega se uničujejo cele pokrajine.
Zakaj mainstream mediji ne poročajo o vseh vremenskih manipulacijah, ki jih izvaja
vojska, in s tem povezanem onesnaževanju okolja?
Namesto tega pa se vedno znova pojavljajo hinavsko zveneče govorice o »trajnosti«.
Vrnimo se k dinastiji Rockefeller. Kako je tej družini uspelo vključiti »ideologijo trajnosti« kot temelj v koncepte »zelenega«
gospodarstva, podnebne politike, Agende 21 OZN in Agende 2030?
Družina se je zatekla k svojim različnim družinskim fundacijam, kot sta na primer Rockefellerjeva fundacija ali Rockefellerjev
družinski sklad, ki sta navzven pod krinko filantropije finančno podpirali akterje in
organizacije, ne da bi v to bil vpleten država.
V nadaljevanju je navedenih nekaj primerov, ki pa predstavljajo le majhen del številnih
finančnih prispevkov, ki so jih zbrali Rockefellerji.
Prvič: Rockefellerjeva fundacija je leta 1969 vložila 2,1 milijona dolarjev v nove raziskovalne in
izobraževalne programe, da bi spodbudila svojo ideologijo o domnevnem »človekovem« uničevanju okolja.
Drugič: Rockefeller Brothers Fund je leta 1974 z 500.000 dolarji podprl ustanovitev »Organizacije za
raziskovanje okolja za trajnostni razvoj«, Worldwatch Institute.
Tretjič: Rockefeller Family Fund je leta 1987 ustanovil Environmental Grantmakers Association . Ta
agencija usklajuje sredstva fundacij in jih posreduje organizacijam okoljskih aktivistov.
Spletna stran influencewatch.org ugotavlja, da se je EGA razvila v »vplivno združenje fundacij, ki določajo agendo«, ki
danes podpira veliko število organizacij okoljskih aktivistov.
Okoljevarstveniki, ki so jih Rockefellerji na ta način podpirali, so v zadnjih 50 letih spretno vzbujali tako individualne
kot kolektivne občutke krivde zaradi okoljske škode.
Na primer, so opozorili, da bo Zemljo kmalu prizadela ledena doba.
Kasneje so trdili, da bi vožnja z vozili z notranjim izgorevanjem in prekomerno izpuščanje ogljikovega
dioksida povzročila nevarno zvišanje temperature na Zemlji.
Četrtič: Na pobudo družine Rockefeller so bili ustanovljeni tudi raziskovalni inštituti in globalne
organizacije – na primer Rimski klub ali Združeni narodi.
Rockefellerjeva fundacija je leta 1939 s 350.000 dolarji financirala študije, ki so med drugim
pripeljale do ustanovitve Organizacije združenih narodov.
Kdor porabi toliko denarja za ustanovitev OZN, seveda pričakuje tudi koristi od tega:
Združeni narodi so leta 1992 sprožili Agendo 21.
Namen Agende 21 je uveljaviti ideologijo trajnosti na vseh področjih.
Nadaljevanje Agende 21 je Agenda 2030. Razsvetljevalec Tim Gielen o tem pravi:
»Leta 2015 je OZN predstavila svojo sporno Agendo 2030, ki je skoraj identična Klausu Schwabovemu »Great Reset«.
Po lastnih besedah želijo ZN, tako kot Schwab, poskrbeti, da do leta 2030 na Zemlji ne bo več
revščine, lakote, onesnaževanja okolja in bolezni.
To se sliši kot privlačen načrt, dokler ne prebereš drobnega tiska.
Ideja je namreč, da naj bi Agendo 2030 plačali mi, državljani.«
Na tem mestu je treba spomniti na cilj tehnokratov: Da bi vzpostavili tehnokracijo, so načrtovali pridobiti
nadzor nad vsemi surovinami, podjetji, tovarnami, industrijami, ja, celo nad vsem premoženjem državljanov.
Agenda za trajnost to omogoča.
Rosa Koire, avtorica knjige »Behind the Green Mask«, to na kratko povzame:
„Agenda 21 OZN/Trajnostni razvoj je akcijski načrt, ki se izvaja po vsem svetu in katerega namen je popis in nadzor vseh zemljišč,
vseh vodnih virov, vseh rudnin, vseh rastlin, vseh živali, vseh objektov, vseh proizvodnih sredstev, vse energije,
vsega izobraževanja, vseh informacij in vseh ljudi na svetu.
„INVENTARIZACIJA IN NADZOR.“
S tem se ujema tudi pogosto navajana vizija prihodnosti Svetovnega gospodarskega foruma, skrajšano WEF –
lobistične organizacije najmočnejših in najbogatejših na svetu:
»Do leta 2030 ne boste imeli ničesar in boste srečni.«
S tem WEF seveda misli svetovno prebivalstvo in ne svoje vrstnike.
Kakšen je torej končni namen koncepta trajnosti?
Nekdanji sopredsednik Medvladnega foruma ZN o podnebnih spremembah , Ottmar Edenhofer, je leta 2010 podal odgovor:
»Najprej so industrializirane države v bistvu razlastile svetovno skupnost.«
Vendar je treba jasno povedati, da s podnebno politiko dejansko prerazporejamo svetovno bogastvo.
Odpraviti je treba iluzijo, da je mednarodna podnebna politika enaka okoljski politiki.
»To nima skoraj ničesar več opraviti z okoljsko politiko – s težavami, kot sta krčenje gozdov ali ozonska luknja.«
Na koncu je treba ugotoviti: Ko se govori o trajnosti ali trajnostnem razvoju – ne glede na to, ali se to prebivalstvu
predstavlja kot podnebna politika, zeleno gospodarstvo, Agenda 21 OZN ali Agenda 2030 –, gre v resnici za
popoln nadzor nad svetovnimi viri in za prerazporeditev bogastva od revnih k bogatim.
Trajnost je način, kako večino ljudi razlastiti in vse vire ter vso zemljo prenesti v roke visokega
finančnega sektorja, da bi nato vzpostavili tehnokracijo.
Saj, kot pravi strokovnjak za tehnokracijo Jesse Smith, sta »tehnokracija in tehnologija kot roka in
rokavica novega reda, ki se uveljavlja po vsem svetu«.
Dragi gledalci, ne glede na to, kako zahrbten je njihov načrt za osvojitev svetovne prevlade, ki so ga izoblikovali in ga
izvajajo visoko stopenjski prostozidarji, je še vedno potrebno prebivalstvo, ki se lahko bodisi pridruži bodisi upre.
Kanadski raziskovalec propagande Jason Christoff je v intervjuju dejal:
»Ta skupina, s katero imamo opravka, ima znano nizek IQ, nima v rokavu nobenih novih trikov.«
Vedno so iste stare zvijače. Niso ustvarjalne.
Imajo slabosti. Njihova največja slabost pa je, da nimajo moči, da bi nam s silo kaj storili.
[...] Morajo nas psihološko manipulirati in nas spraviti v stanje šibkosti, v katerem se bomo prostovoljno podali v suženjstvo.
[...] Edina moč, ki jo imajo, je tista, ki jim jo mi damo, in to jim lahko zlahka odvzamemo.«