Ifølge de vanlige pressemeldingene var Artemis II et bemannet måneoppdrag utført av NASA i samarbeid med
de europeiske og kanadiske romfartsorganisasjonene.
Den startet i begynnelsen av april 2026.
Etter den spektakulære ferden rundt månen skal de fire Artemis-astronautene ha landet trygt med
kapselen sin i Stillehavet natt til 11. april 2026.
Fire astronauter i et Orion-romfartøy og bakkemannskapet skal ha testet systemer og arbeidsflyter som forberedelse til fremtidige
bemannede månelandinger som en del av Artemis-programmet.
Offisielt sies det å være den første bemannede måneferden siden Apollo 17 i 1972.
Men hvordan var det egentlig på Apollo 17?
Mediefagfolk oppdaget overveldende bevis på forfalskning av NASA-bilder.
De hevdet at TV-bildene og fotografiene fra månelandingen var fulle av feil, triks og uoverensstemmelser.
Mange bilder inneholdt også åpenbart datagenererte elementer - kort sagt, alt så falskt ut!
Den påståtte banen til månen i april 2026 avslører nok en gang mange uoverensstemmelser.
Blir vi fortalt det neste eventyret av NASA?
Se for eksempel på disse to bildene av jordbanen som angivelig ble tatt av Orion-romfartøyet.
Det ene, lyse bildet fra 2. april og det andre, mørke, fra 3. april, er ment å vise nattsiden av jorden.
Til tross for de ulike tidspunktene på dagen er skyformasjonene nesten identiske, noe som
betyr at minst ett bilde må ha blitt behandlet.
Det finnes heller ingen avgjørende forklaring på hvorfor man kan se belysningen av byer på et farget
bilde av jorden, som altså må ha blitt tatt i dagslys.
I NASA-videoene fra Artemis II-oppdraget ser vi ytterligere bevis på bildebehandling.
For eksempel ser det ut til at et objekt passerer gjennom hodet til astronauten Jeremy Hansen.
Eller en rød prikk på et objekt forsvinner på mystisk vis.
La oss ta en titt på noen videobugs som viser at de bruker CGI - nærmere bestemt "utvidet virtuell virkelighet" - for å skape
alle de flytende objektene mannskapet samhandler med i romskipet.
De leker stadig med kosedyr, maten sin, mikrofonen og andre gjenstander for å overbevise publikum om at de
virkelig svever i rommet og ikke bare henger i tau i et studio.
Men se på denne matposen som snurrer nær astronautens ansikt.
Du kan se hvordan kanten streifer pannen hans, noe som forårsaker en bildefeil, og posen flyr rett gjennom den i
stedet for å berøre ansiktet hans på en realistisk måte.
Posens retning endres ikke når den berører hodet hans, den bare flyter gjennom som om den ikke engang var der.
Se etter den røde prikken på den hvite posen.
Mens posen roterer sakte, roterer ikke den røde prikken med.
Den røde prikken forblir i nøyaktig samme form og posisjon over flere bilder uten å bevege seg eller
rotere med resten av vesken på en realistisk måte.
Når posen fortsetter å rotere, forsvinner plutselig den røde prikken helt på et tidspunkt.
Posen fortsetter å rotere i flere omdreininger, men den røde prikken er ikke å se noe sted. Og så, etter
noen flere omdreininger, dukker den røde prikken på mystisk og uforklarlig vis opp igjen.
Dette skyldes at de er digitale og ikke fysiske objekter som de interagerer med ved hjelp av en
teknologi som kalles "utvidet virtuell virkelighet".
Den røde prikken på pakken ser ikke ut til å rotere med pakken og forsvinner til slutt helt.
En amatørkopi av scenen viser hvor enkelt "vektløshet" kan simuleres i slike videosekvenser.
Jeg tror fortsatt at denne fyren slår alt NASA gjør.
Han gjør det med mobiltelefonen sin på TikTok.
Så enkelt kan det være.
For folk ser på det som gjøres på ISS eller på Artemis og sier: "Du kan umulig forfalske noe slikt. Du er gal!"
Du tror de bare gjør en parabolsk flytur som bare varer i 20 sekunder og alt det der.
Fyren er ikke på parabolflyvning, han leker med poteter og vannballonger rett i hagen sin.
I en annen video kan du se entusiastiske mennesker som angivelig tar bilder av Artemis-astronautene.
Merkelig nok eksisterer ikke astronautene på mobiltelefonskjermene deres.
Hvilken virkelighet er sann nå?
Det jeg ikke forstår, er hvorfor fire astronauter går ut slik at folk kan ta bilder av dem, og så er de faktisk ikke der.
Det er litt rart, men når du ser på hva folk fotograferer her, innser du at det ikke er noen astronauter på bildene.
Det er det merkeligste med det.
Jeg forstår ikke hvorfor det skulle være slik.
Du kan se at hun står ved siden av skulderen til denne mannen, men på en eller annen måte er han midt i bildet hennes.
Jeg vet ikke om det bare er vidvinkelobjektivet, men jeg ser ingen astronauter.
Jeg har spørsmål, folkens.
Det er ingen astronauter på dette bildet.
Nå trodde jeg kanskje dette var en AI-generasjon, men det har pågått altfor lenge.
Disse menneskene har riktige ord på lappene sine.
Jeg tror ikke det er AI.
Jeg vil ikke påstå at jeg har helt rett.
Kanskje denne scenen var AI likevel.
For ærlig talt, jeg slo opp den scenen, og den var litt annerledes.
Litt annerledes enn det jeg ser her.
Så hvis du kan bevise at dette er falskt, at dette er AI, flott.
Det ville faktisk svare på et spørsmål for meg, men akkurat nå har jeg spørsmål.
Observatører reiste spørsmålet om romkapselen bare ble sluppet fra et fly og aldri kom tilbake fra verdensrommet.
Da kapselen landet, ble et NASA-fly observert rett over landingsstedet.
Denne antagelsen støttes av det faktum at det ikke ble produsert vanndamp da kapselen stupte ned i havet, selv
om temperaturen i den ytre kapselen ifølge offisielle tall kunne komme opp i over 2700 °C.
Noen har sporet flyvningene som fant sted i området der Artemis II landet i havet.
Og det var nettopp dette interessante flyet som fanget hans oppmerksomhet.
Så han skrev inn: "Hva er det?" "NASA, et NASA-fly."
Kan det ha vært flyet som slapp kapselen i havet?
Jeg vet at mange synes dette er søkt, som om du finner det opp.
Du har ingen bevis for det.
En annen merkelighet: Trump snakker om en forsinkelse i radiosignalene på ni sekunder på grunn av den
angivelig enorme avstanden mellom romkapselen og jorden.
I videoen kan man høre en kvinne si at hun har justert viftene, og at mannskapet skal løfte tommelen hvis alt føles bra.
Men allerede før kvinnen har fullført setningen sin, kan man se en astronaut løfte tommelen.
Døm selv hvordan de andre besetningsmedlemmene reagerer.
Var mannskapet i nærheten, på jorden, og ikke langt borte i verdensrommet?
Her kan du se at de ikke klarer å holde tritt med det de skal gjøre.
De skal late som om det er en forsinkelse på omtrent ni sekunder fordi de er så langt unna.
Men når du befinner deg i et studio et sted på jorden, er det ingen slik forsinkelse.
Du kan se at det er noen feil når de prøver å huske hele denne forsinkelsesgreia.
De snakker med hverandre.
En kvinne sier: "Jeg har justert viftene.
Gi meg en tommel opp hvis det føles godt."
Og fyren gir henne tommelen opp før hun har fullført setningen sin.
Og du kan se Glover her - jeg husker ikke hva han heter - som holder hendene foran ansiktet og sier: "Å, jøss."
Og så plutselig gir alle ham tommelen opp, og han sier: "Å, hei!" sånn der:
"Hei, det er første gang jeg noensinne har gitt tommelen opp. Det føles godt."
Hør her, det er galskap.
"Og vi har justert viftehastigheten.
Løft tommelen hvis du er fornøyd med det."
Se på ansiktet hans.
De viser tommelen opp.
Og nå sier han: "Hei!" "Å, mann."
Denne situasjonen der hun ber om tommelen opp og han gjør det umiddelbart, er et tydelig bevis.
La meg spole tilbake så du kan se at de snakker normalt.
Av en eller annen grunn gir han henne ikke tommelen opp, bortsett fra "svaret" til damen:
"Vi er tre minutter foran planlagt starttidspunkt og har justert viftehastigheten."
"Å, mann", sa damen til og med, "tommelen opp."
Stadig flere begynner å mistro NASAs narrativ.
Resultatet er at kritiske kommentarer og videoer om inkonsekvenser hoper seg opp på nettet.
De synkroniserte mediene forsøker sammen med såkalte "faktasjekkere" å
bortforklare disse åpenbare feilene i etterkant.
For eksempel sveitsisk radio og fjernsyn (SRF), som kjørte en "faktasjekk" på spørsmålet om hvorfor skyformasjonene
på Artemis-bildene av jordkloden alltid ser like ut.
SRF lot en "ekspert" komme til orde, og svaret var nettopp at "skyer beveger seg ganske sakte over
jordoverflaten" og "skyformasjoner ser like ut over lang tid".
Skal leserne nok en gang tro på ekspertene fremfor sine egne observasjoner?
Sett fra bakken er himmelen i stadig forandring.
Skybildene i alle værapper endres også betydelig i løpet av noen få timer.
- Det passer ikke sammen.
Det virker som om man gjør alt man kan for å forhindre at dette åpenbare bedraget blir avslørt.
Hvem har egentlig interesse av dette, og hvorfor?
Kritikerne har lenge satt spørsmålstegn ved NASAs troverdighet og pekt på utallige uoverensstemmelser.
Nedenfor kan du se noen eksempler på videoredigering av offisielt NASA-materiale.
Se nøye etter.
Nå? Oppdaget hva? Her igjen.
Har du fortsatt ikke sett noe? La oss gå i detalj, zoome inn og senke hastigheten.
Mikrofonkabelen begynner å bevege seg vilt.
Astronauten prøver å slå den vekk og skaper en fantastisk glitch.
Tilsynelatende kan 3D-programvaren ikke lenger avgjøre om kabelen skal vises over eller under hånden når hånden beveges raskt, slik
at den nærmest smelter sammen med hånden eller går gjennom den.
Vi kan altså se at kabelen er et generert 3D-objekt, for det finnes ingen annen måte å forklare denne scenen på.
Programvaren for bildeberegning får ikke til den såkalte kollisjonsdeteksjonen.
Den kan med andre ord ikke spore nøyaktig hvilket bildeelement som skal kollidere med hvilket og dermed forårsake frastøting.
På denne måten blir hånden et forbipasserende, ikke-kollisjonerende objekt.
Jeg håper det var halvveis forståelig.
Fantommikrofonen litt lenger bak i filmen er også fin å se på.
Nå er den her.
Nå er den borte. Tilbake igjen.
Borte igjen. Og tilbake igjen.
Ja, bildeberegningen gikk veldig galt.
Mikrofonen kommer tydeligvis fra 3D-programvare og ble fullstendig feilberegnet i scenen.
Det kan ikke være en kamerafeil, for kameraer tar bare opp det som er foran linsen.
Og overføringen kan heller ikke ha skylden, for da ville ikke bare mikrofonhodet eller kabelen blitt
kuttet, men hele bildet, eller store deler av det.
For det første denne mikrofonen: Først hakker det, så er lysrefleksjonene som var der før, borte
- umiddelbart fra det ene bildet til det neste.
For det andre demonstrerer astronautskuespilleren Don Pettit hvordan man drikker kaffe i verdensrommet.
Ser ganske bra ut så langt, bortsett fra bildekvaliteten.
Slutten av klippet er avgjørende, for - oops - her skiller kaffen seg plutselig fra
beholderen og spretter ut av den uten å miste formen.
Fargelaget er tydelig løsrevet fra formlaget, noe som bare er mulig hvis objektet stammer fra
en 3D-programvare og live-renderingen gikk galt.
En feilfri feilberegning og dermed det neste beviset på at NASA skaper sine bilder med virtuell
virkelighet. Dette er også tilfelle her i det tredje eksemplet:
En plysjfigur dukker opp fra ingensteds og kan til og med interageres med live.
Først tenkte jeg at objektet kunne ha vært skjult bak en såkalt maske, men man kan se
skuespillerens hånd skinne gjennom den i noen få bilder.
Så objektet ble blandet og ikke gjort synlig fra en maske, noe som ville eliminere den andre muligheten.
Denne er også strålende: ingen glitch, men en fin redigeringsfeil.
Har du sett det? Igjen med 15 % hastighet:
Den forsvinner som et spøkelse i løse luften, inkludert en miljøfeil på venstre side, der noen gjenstander glir oppover.
Her er det installert en såkalt myk blenderåpning, som gjør at overgangen mellom to scener blir jevn.
Det er bare dumt når slike fades dukker opp i tilsynelatende uredigerte videoer, der de rett og slett ikke burde eksistere.
Nok et fint og, vel, pinlig eksempel på inntoning.
Vi ser tryllekunstnere om bord på ISS som bare dukker opp ut av intet med en innsettingssekvens.
David Copperfield ville vært grønn av misunnelse.
Her er en lagfeil: Du kan se en skygge på dette hvite rektangelet i bakgrunnen.
Og ta nå en nærmere titt på hva som skjer med hodet til den bakre utøveren.
Datamaskinen beregner en del av skyggen ett nivå foran astroskuespilleren, og det er grunnen til at hodet hans til å
begynne med er delvis dekket av den, som av en overligger.
Men da beveger hodet seg gjennom skyggeplanet, noe som skaper et logisk problem for programvaren.
Det skallede hodet får først kontakt med skyggen og smelter deretter gjennom den.
Fjern CGI-beregningsfeil.
I neste opptak går den såkalte sporingen, dvs. objektsporingen, helt galt:
Fingrene på høyre hånd er på mikrofonen.
Nå trekkes denne hånden bort, og uten en korreksjonsbevegelse, men med en ekkel grafisk feil,
er fingrene på venstre hånd nå på mikrofonen.
Men det blir virkelig morsomt når du returnerer hånden din.
Fingrene glir bokstavelig talt under venstre hånd uten motstand, noe som rett og slett ikke fungerer fysisk.
Datamaskinens innsats for å produsere et rent bilde er tydelig gjenkjennelig.
Du kan tydelig se kuttkantene rundt fingrene som mørke konturer og til og med eroderte fingertupper.
Nei, kjære NASA-fans, dette er IKKE overføringsfeil.
Sannsynligvis sett utilsiktet: Spør dere selv hvorfor det er nødvendig med en green screen
bak ISS hvis alle romopptakene skal være ekte.
Vi går derfor mot en tid der det ikke lenger vil forekomme klare bevis for forfalskning på grunn
av uaktsomme eller utilsiktede green screen-feil.
Dette er åpenbart sterkt redigerte filmopptak, som presenteres for publikum som autentiske og ekte.
Dette reiser for eksempel følgende spørsmål:
Hvorfor forsvinner astronauter plutselig i løse luften i offisielle NASA-videoer?
Hvorfor var seks av syv besetningsmedlemmer på Challenger fortsatt i live i 2017, ifølge bilde- og videoanalyser?
Alle skal ha omkommet i eksplosjonen i 1986.
Hvorfor er de fleste astronauter frimurere?
Hvor blir det egentlig av alle pengene hvis Artemis-programmet er en bløff?
Dette har så langt kostet rundt 93 milliarder dollar og er i hovedsak finansiert med skattebetalernes penger.
Sett spørsmålstegn ved tynne svar som presenteres under dekke av "faktasjekker" og
"ekspertuttalelser", og gjør deg opp din egen mening.
Hvis dette programmet har gitt deg noe å tenke på, bør du ikke holde det for deg selv.
Hjelp til med å spre disse faktaene og oppfordre andre til å tenke over NASAs inkonsekvenser.