Нещодавно німецький тижневик «Junge Freiheit» відсвяткував своє 40-річчя і може похвалитися бурхливою історією.
У 1986 році її заснував 18-річний на той час школяр Дітер Штайн поблизу Фрайбурга.
Перший тираж під назвою «Дорогу свободі!» налічував лише 8 сторінок, а 400 примірників засновник розвозив на велосипеді.
Не маючи великих спонсорів, він разом з іншими ідеалістичними соратниками пробивався крізь складний початковий період.
У 1993 році відбувся переїзд до Берліна.
З 1994 року журнал «JF» вперше почав виходити щотижня і до початку 2020-х років
демонстрував постійне зростання тиражу передплати.
Наразі за газетою стоїть видавництво, у якому працює 60 співробітників, і, окрім друкованого тиражу, який
також значно зріс, вона має й онлайн-ресурс, що стрімко розширюється, з 869 000 підписників у соціальних мережах.
Газета «Junge Freiheit» з самого початку мала ліберально-консервативну спрямованість і висвітлювала такі теми,
як масова міграція, захист життя, демографічний занепад Німеччини, руйнування сім’ї, критику ЄС та євро, відновлення
нормальної національної свідомості, позитивної національної ідентичності та розсудливого ставлення до власної історії.
Оскільки на початку своєї діяльності JF постійно знаходила цікавих співрозмовників для інтерв’ю, її популярність швидко зростала.
Своєю тематичною спрямованістю вона виступила проти панівного духу часу, чим нажила собі ворогів, які
дедалі агресивніше та жорстокіше чинили тиск на газету.
Так, на початку 90-х років 160 груп «Антифа» по всій країні за допомогою листів із погрозами чинили тиск на власників газетних
кіосків, щоб ті вилучили цю газету зі свого асортименту.
Там, де погрози не дали результату, на кіоски влаштовували штурм, а викладені примірники «JF» та інших газет
розривали або забивали замки торгових точок глиною, щоб їхні власники не могли їх відкрити.
У жовтні 1994 року з друкарні під загрозою зброї було викрадено адреси передплатників.
Після цього ці матеріали були опубліковані в радикально-лівих виданнях, що спричинило репресії проти читачів газети.
Але на цьому все не закінчилося!
Через два місяці ліворадикальні терористи, які називали себе «революційними групами
лесбійок», влаштували підпал у друкарні у Веймарі.
Більша частина обладнання була знищена, а матеріальні збитки склали мільйони.
У відповідь на це друкарня розірвала договір з JF без попередження.
Однак у німецькому медіапросторі це не викликало бурхливої реакції.
Якщо й згадували про цей теракт, то в переважній більшості ЗМІ йому приділяли лише кілька рядків.
Після цього терор тривав з не меншою інтенсивністю.
На початку 1995 року було перерізано телефонну лінію офісу, у приміщення офісу кинули димові гранати, а автомобіль засновника
та головного редактора газети Дітера Штайна підпалили.
Дітеру Штайну та його команді слід віддати належну пошану за те, що, незважаючи на ці загрози життю та здоров’ю,
вони не відступили, а сказали собі: «Тепер тим більше!»
Оскільки застосування грубої сили не дало результатів, вороги JF змінили стратегію.
У 1995 році Служба захисту конституції землі Північний Рейн-Вестфалія взяла під нагляд
організацію «JF» та включила її до свого звіту.
Це поставило газету перед серйозними викликами, оскільки, з одного боку, це відштовхувало читачів, а з
іншого — рекламодавці боялися розміщувати рекламу в JF, щоб не зазнати негативних наслідків.
Також рекламні оголошення, які JF хотіла розмістити в інших ЗМІ з метою залучення нових передплатників, були
відхилені з посиланням на те, що видання перебуває під наглядом Служби захисту Конституції.
Тож JF була змушена захищати свої права в судовому порядку і після десятирічної судової тяганини виграла справу проти
Служби захисту Конституції у Федеральному конституційному суді.
Це рішення стало важливою віхою для свободи преси в Німеччині.
У інтерв’ю Дітер Штайн проаналізував операцію Служби захисту Конституції наступним чином:
«З точки зору влади проблемою вважалося те, що видання «Junge Freiheit» активно висвітлювало діяльність «Республіканців» .
Водночас у нас взяли інтерв’ю не лише у представників Республіканської партії, а й у політиків з партії «Союзу».
На думку представників органів з охорони конституції, ми порушили карантин, про який також
повідомляли ЗМІ з посиланням на республіканців.
Спроба, яку згодом також було зроблено в партії «АдГ», але яка зазнала невдачі через розвиток соціальних мереж.
У тих умовах все було інакше.
Інтернет поки що не відігравав жодної ролі.
Висвітлення відбувалося виключно в державних ЗМІ та в традиційних друкованих ЗМІ.
Тоді ще можна було регулювати, про кого саме будуть писати в пресі, завдяки негласним
домовленостям. Хто з’являється, а хто — ні.
«Газета „Junge Freiheit“ фактично діяла як той, хто прориває блокаду».
Цей приклад показує, наскільки важливою була піонерська робота видання «Junge Freiheit», особливо в той час, коли
багато вільних просвітителів ще не мали можливості використовувати Інтернет для своєї просвітницької діяльності.
«Junge Freiheit» зберегла свій статус «руйнівника блокад», залишилася незручною силою, раз по раз
викривала зловживання та навчилася захищатися від нападів.
Наприклад, у 2006 році, коли їй з політичних міркувань відмовили у участі у Франкфуртському книжковому ярмарку.
Після того як понад 1 500 громадян та відомих представників ЗМІ, політики, науки та громадськості висловили солідарність у
«Зверненні на захист свободи преси», керівництво виставки було змушене поступитися та дозволити участь у заході.
У 2022 році організація JF розпочала кампанію проти обов’язкових телерадіомовних зборів та ініціювала петицію щодо скасування
цих зборів і проведення ґрунтовної реформи суспільного мовлення.
Її підписали 200 000 громадян.
Наступного року головного редактора Дітера Штайна заслухали в п’яти земельних парламентах як експерта
з питань Державного договору про телерадіомовлення.
У журналістських розслідуваннях також неодноразово робився акцент на цьому.
JF виявила зв’язки політиків із лівоекстремістським середовищем, наприклад, у 2007 році у випадку тодішньої голови
«Юзо» Франціски Дрозель або у 2022 році у випадку федеральної міністерки внутрішніх справ Ненсі Фаезер.
У 2024 році видання JF повідомило про проект рішення Сенату Берліна, який передбачав створення
«секс-кімнат» для дітей віком від трьох до шести років.
Після висвітлення цієї інформації плани були відкликані.
У 2026 році видання «JF» повідомило, що співробітники лівоекстремістської НГО демонстрували
гомосексуальну порнографію в одній із шкіл Саксонії.
Ця публікація викликала бурхливу реакцію, внаслідок чого директор школи припинив реалізацію програми, і це питання довелося
розглядати як парламенту землі Саксонія, так і Бундестагу.
Все це стало можливим завдяки тому, що видання «Junge Freiheit» зберегло свою незалежність і фінансується не великими
спонсорами, а насамперед своїми читачами та прихильниками.
Kla.TV також вітає з 40-річчям успішної боротьби за свободу слова та свободу преси.
Вони продемонстрували, чого можна досягти, якщо мати мрію і реалізовувати її з повною віддачею та всією душею.
Ми бажаємо газеті «Junge Freiheit» і надалі залишатися активною, незалежною та безстрашною у висвітленні негараздів у
Німеччині, а також щоб кожен напад лише робив її ще сильнішою.
На завершення передачі наведемо уривки з привітальних слів, опублікованих газетою «Junge
Freiheit» у спеціальному додатку, присвяченому ювілею.
Гельмут Маркворт : Героїчний вчинок
Газета «Junge Freiheit» вражає мене як своєю незалежною позицією, так і історією свого заснування.
Те, як 18-річний школяр Дітер Штайн за ці сорок років створив справжню щотижневу газету з усіма традиційними
рубриками, є одним із подвигів німецької журналістики.
Він не тільки розширив різноманітність думок, а й, насамперед, різноманітність інформації
Генріх Сікл : Наполегливий і непохитний
Видання «Junge Freiheit» закріпилося в німецькомовному просторі як незамінний голос громадянського суспільства та консерваторів —
незручний, наполегливий і непохитний у протистоянні тиску мейнстріму, який часто воліє
уникати справжніх дебатів, аніж допускати їх.
Ян Фляйшхауер : Мужно витримав
Якщо оглянути медійне середовище Німеччини, то «Junge Freiheit» безперечно належить до меншин, що перебувають під загрозою.
Що тільки не робили інші, аби витіснити JF з поля.
Не було пропущено жодного трюку, навіть найбруднішого.
Але редакція мужньо протрималася 40 років.
Вже одне це заслуговує на щирі вітання!
Петер Хане : «З пращею» Сорок років — і анітрохи не затихає!
Листок, який розташований поперек, але не є «квір».
На противагу головному потоку уніфікованих ЗМІ, що фінансуються з бюджету та перебувають під
опікою тих, хто (поки що) перебуває при владі.
JF — це «маяк». JF — це надійна якість
Найвища нагорода — це віддані читачі.
Роджер Кьоппель : Вагомий внесок у різноманітність думок
Коли ви починали, консерватизм перебував у найгіршому становищі.
Сьогодні ми спостерігаємо повернення перевіреного та надійного.
Вони випередили свій час.
З нетерпінням чекаю на ваші наступні випуски, які я читаю із задоволенням і користю.
kla.tv — те, про що мало хто чує, від народу — для народу