Guvernul federal german condus de cancelarul Friedrich Merz și-a propus să lanseze reforme majore
în domeniile sănătății, pensiilor și impozitelor.
Dacă ne uităm la proiectele prevăzute în cadrul viitoarei reforme a sistemului de sănătate, acestea
seamănă mai degrabă cu o listă de eliminări și reduceri.
Contribuțiile cresc tot mai mult, iar prestațiile sunt reduse din ce în ce mai mult.
Astfel, de exemplu, costurile pentru homeopatie nu mai sunt acoperite, iar pentru soții care până acum erau
asigurați fără cotizație trebuie plătită o suprataxă etc.
Totuși, aceasta nu reprezintă o reformă adevărată, cu schimbări fundamentale, care să asigure
viabilitatea sistemului nostru de sănătate pe termen lung.
Se preconizează măsuri la fel de drastice și în ceea ce privește pensiile, în primul rând o
creștere semnificativă a vârstei de pensionare.
Pentru persoanele care desfășoară o activitate fizică, cum ar fi meseriașii, care nu pot lucra până la vârsta de 70
de ani deoarece organismul lor nu mai face față, aceasta reprezintă o reducere de facto a pensiei.
Deja, tot mai multe persoane care au muncit din greu toată viața și au plătit contribuții se confruntă cu sărăcia în bătrânețe.
Dar de ce lipsesc banii peste tot?
Care ar fi reformele care ar asigura cu adevărat viitorul țării noastre și care nu ar
duce la noi reduceri bugetare peste câțiva ani?
Desigur, există numeroase motive pentru care lipsesc banii.
Aici ar trebui menționate investițiile imense în reînarmare, sumele colosale cheltuite în timpul crizei COVID-19, costurile
generate de migrația masivă către Germania, tranziția energetică care face ca costurile noastre cu energia și inovarea să
explodeze, finanțarea organizațiilor supranaționale precum ONU, UE, OMS, Gavi etc. , la care
Germania contribuie întotdeauna cu sume substanțiale.
Toate acestea costă contribuabilul multe miliarde.
Pe lângă acestea, există însă o problemă a cărei amploare depășește toate provocările menționate anterior
și care, de altfel, contribuie la apariția acestora:
Acesta este sistemul nostru actual de taxă școlară, care ar trebui, în primul rând, reformat de urgență.
Deși Germania înregistrează venituri fiscale record de aproximativ 1 trilion de euro, totuși se afundă în
datorii, la fel ca marea majoritate a celorlalte state.
La sfârșitul anului 2025, datoria publică a Germaniei se ridica la aproximativ 2,7 trilioane de euro.
În fiecare zi se acumulează datorii noi în valoare de aproximativ 598 de milioane de euro.
Doar dobânzile la datoria publică reprezintă în prezent al treilea cel mai mare post bugetar.
Acestea se ridică la 50 de miliarde de euro pe an.
Asta înseamnă că, din fiecare euro pe care statul german îl împrumută, 23 de cenți se întorc direct la
creditori, fără ca acești bani să fie folosiți pentru finanțarea vreunui serviciu public.
Dar de ce trebuie, de fapt, statul să împrumute bani și să îi ramburseze cu dobândă?
De ce nu o tipărește el însuși?
De ce ne punem în situația de a depinde de bănci și de marii administratori de active, precum BlackRock?
De ce niciunul dintre partidele reprezentate în Bundestag nu solicită o reformă a acestui sistem?
Henry Ford spunea deja acum peste 100 de ani:
„Dacă oamenii ar înțelege sistemul monetar, am avea o revoluție încă de mâine dimineață.”
Dar ce vrea să spună Ford prin această afirmație?
Care este secretul ascuns din spatele sistemului monetar, despre care nu se discută aproape
niciodată în mass-media și în mediul politic?
Un film care explică acest lucru cu o claritate și o simplitate minunate este povestea
aurarului Fabian, pe care o redifuzăm astăzi.
Este o temă extrem de actuală în acest moment și evidențiază cauza profundă a crizelor financiare actuale, precum
și a războaielor care se desfășoară din nou în prezent sau care sunt pregătite cu eforturi considerabile.