Німецький федеральний уряд на чолі з канцлером Фрідріхом Мерцем поставив собі за мету розпочати масштабні реформи у сферах
охорони здоров’я, пенсійного забезпечення та оподаткування.
Якщо придивитися до запланованих заходів у рамках майбутньої реформи охорони здоров’я, то вони
скоріше нагадують перелік скасувань та скорочень.
Внески постійно зростають, а виплати дедалі більше скорочуються.
Наприклад, витрати на гомеопатію більше не покриваються, за подружжя, яке досі було застраховане без сплати страхових
внесків, тепер доведеться сплачувати додатковий внесок тощо.
Однак це не є справжньою реформою з принциповими змінами, яка забезпечить нашій системі охорони здоров’я перспективність.
У сфері пенсійного забезпечення також слід очікувати аналогічних радикальних заходів,
насамперед — значного підвищення пенсійного віку.
Для людей, які займаються фізичною працею, наприклад, ремісників, які не можуть працювати до 70 років, оскільки
їхній організм вже не витримує такого навантаження, це фактично означає скорочення пенсії.
Уже зараз дедалі більше людей, які все життя важко працювали та сплачували внески, стикаються
з проблемою бідності серед людей похилого віку.
Але чому ж скрізь бракує грошей?
Які реформи могли б справді забезпечити нашій країні стабільне майбутнє і не призвести до чергових скорочень через кілька років?
Причин, через які бракує грошей, звичайно ж, є багато.
Серед них варто згадати колосальні інвестиції в озброєння, величезні суми, витрачені під час коронавірусної кризи, витрати,
пов’язані з масовою міграцією до Німеччини, енергетичний перехід, який призводить до стрімкого зростання наших витрат на енергію та
інновації, фінансування наднаціональних організацій, таких як ООН, ЄС, ВООЗ, Gavi тощо. ,
до яких Німеччина завжди вносить значні суми.
Все це обходиться платникам податків у багато мільярдів.
Однак, крім того, існує проблема, масштаби якої перевищують усі згадані вище виклики або навіть є однією з причин їх виникнення:
Це наша нинішня система оплати навчання, яку, насамперед, необхідно терміново реформувати.
Хоча Німеччина має рекордні податкові надходження у розмірі приблизно 1 трильйона євро, вона, як і
переважна більшість інших держав, все одно потопає в боргах.
На кінець 2025 року державний борг Німеччини становив близько 2,7 трильйонів євро.
Щодня накопичується приблизно 598 млн євро нових боргів.
Наразі лише відсотки за державним боргом становлять третю за величиною статтю
бюджету. Їхня щорічна сума становить 50 млрд євро.
Це означає, що з кожного євро, який позичає німецька держава, 23 центи безпосередньо повертаються кредиторам, причому
ці кошти не йдуть на фінансування жодних державних послуг.
Але чому, власне, держава мусить позичати гроші й повертати їх із відсотками?
Чому він не роздрукує це сам?
Чому ми стаємо залежними від банків та великих компаній з управління активами, таких як BlackRock?
Чому жодна з партій, представлених у Бундестазі, не вимагає реформи цієї системи?
Генрі Форд ще понад 100 років тому сказав:
«Якби люди розуміли, як працює грошова система, то вже завтра вранці у нас відбулася б революція».
Але що ж має на увазі «Форд» під цим висловом?
Яка темна таємниця прихована за грошовою системою, про яку практично ніколи не говорять у ЗМІ та в політичних колах?
Фільм, який пояснює це з дивовижною ясністю та простотою, — це історія про ювеліра Фабіана, яку ми сьогодні знову показуємо.
Ця тема є надзвичайно актуальною саме зараз і розкриває глибинні причини сучасних фінансових криз, а також
воєн, які зараз знову ведуться або ретельно готуються.