Profesor Hecht, bohužel již zesnulý profesor Hecht, řekl již před 15 lety:
Rozlišování mezi ionizujícím a neionizujícím zářením již není opodstatněné.
Škody jsou totiž stejné. Je to jen otázka času.
Nyní bych rád představil dalšího přednášejícího, kolegu Dr. med. dent., zubního lékaře Clause
Scheingrabera, zubního lékaře a elektrobiologa.
A Claus Scheingraber studoval v Mnichově mineralogii a zubní lékařství.
Studium si financoval prací jako zdravotní bratr.
Od roku 1977 pracuje jako zubní lékař a v letech 1981 až 2018 měl vlastní ordinaci.
Vždy se zaměřoval na holistickou a biologickou stomatologii, na prevenci a eliminaci toxických látek při
zubním ošetření, například amalgámu a podobných materiálů.
Kromě toho se také angažoval v oblasti sociální péče a poskytoval stomatologickou péči v různých
pečovatelských domech a ubytovnách v okolí Mnichova.
A mimochodem si jako stavební biolog vybudoval dobré jméno.
V roce 1990 založil vlastní poradenskou firmu v oblasti stavebnictví a elektrobiologie, která se
zaměřuje na fyzikální zátěž životního prostředí.
Zde pak provedl průzkumy v obytných a pracovních prostorách.
Je zakládajícím členem sdružení Arbeitskreis Elektrobiologie e. V., které vzniklo v roce 1986.
A od roku 1991 je prvním předsedou tohoto významného spolku, zkráceně AEB.
Je autorem několika vlastních článků v odborných časopisech na téma elektrobiologie a stavební biologie.
Přednášel na domácích i zahraničních univerzitách, vysokých školách, lidových vysokých školách a v dalších zařízeních pro
vzdělávání dospělých na témata elektrobiologie a environmentální medicíny a prováděl také soukromý výzkum zaměřený na
vliv elektromagnetických polí na člověka a životní prostředí.
V letech 2011 až 2025 byl členem DGUHT (Německé společnosti pro environmentální a humánní toxikologii) a vedoucím
pracovní skupiny pro fyzikální zátěž životního prostředí.
Od roku 2016 je členem EuroPAM.
V roce 2002 se podílel na iniciování Freiburského apelu a dalších apelů týkajících se zacházení
s mobilními telefony a elektromagnetickými poli.
V roce 2014 mu byla udělena cena EVA (Elektrosmog-Vorsorge-Award) za boj proti fyzikálnímu znečištění životního prostředí.
A od roku 2020 pracuje na svém knižním projektu: „Elektrobiologie“, … kdy bude hotová?
Asi o tom pak budeš vyprávět.
Jeho cílem je vždy uznání elektrosenzitivity jako environmentálního rizika.
Zasazuje se za to, aby byly stanoveny mezní hodnoty a zavedeny preventivní hodnoty pro preventivní
ochranu zdraví, a za to, že mezní hodnoty je třeba snížit.
A je také zastáncem toho, aby se na vzdělávacích institucích zavedly obory jako například fyzikální
zátěž v rámci environmentální medicíny… a podobné obory.
A naštěstí se nám ho podařilo získat pro dnešní akci.
Seznámili jsme se v letech 2020 a 2021, právě v době pandemie koronaviru.
A těší mě, drahý Clausi, že se dnes účastníš dnešního tiskového sympozia a přispíváš svými odbornými znalostmi.
A teď mohu jen vzbudit zvědavost všech diváků na tvou přednášku na téma mobilní komunikace a zvýšených zdravotních
rizik spojených s technologií 5G. Máš slovo, drahý Clausi.
Milý Ronny, moc děkuji za úvod.
Vážení dámy a pánové, ve svém dnešním příspěvku bych vás rád seznámil s fyziologickými a zdravotními problémy souvisejícími
s mobilními sítěmi, se zvláštním zřetelem na téma 5G.
Pan profesor Bergholz to již výstižně vysvětlil. Proč potřebujeme 5G?
Jde v konečném důsledku o dobu latence, tedy přenos signálů ze senzoru do výkonného orgánu.
Dnes se to ještě pohybuje v řádu milisekund.
Rozsah v řádu milisekund je příliš pomalý na to, aby bylo možné bezproblémově zavést
autonomní řízení vozidel a autonomní ovládání zařízení.
Proto potřebujeme 5G, a ani 5G nestačí.
Technologie 6G je již ve vývoji a po 30. letech nahradí síť 5G.
Pokud se zabýváme mobilní komunikací, musíme se v první řadě zabývat také intenzitou pole,
respektive energetickou hustotou, které s ní souvisejí.
Současná mezní hodnota, která vyplývá z 26. nařízení spolkové vlády o ochraně před imisemi, činí 61 V/m.
Nebo jak již trefně uvedl pan Buchner, máme necelých 10 wattů na metr čtvereční.
Údaje jsou zde uvedeny v miliwattech, protože se jedná o biologické veličiny.
Jelikož pan profesor Bergholz trefně poukázal na to, že útlum vysokofrekvenčních vln v gigahertzovém pásmu je
podstatně vyšší než v megahertzovém pásmu, potřebujeme buď více vysílacích stanic, nebo větší dosah.
ICNIRP zvažuje, zda by mělo dojít ke zvýšení intenzity pole, a tím i ke zvýšení mezní hodnoty na 120 V/m.
Podívejte se prosím na zbývající řádky. To znamená, že z 10 wattů na metr čtvereční to pro tělo
představuje nárůst na 40 wattů na metr čtvereční.
Nezodpovědné z hlediska lidské biologie a lidského zdraví.
No, jak to vlastně vypadá? Kolik vysílačů vlastně potřebujeme v Spolkové republice, pokud
chceme zajistit plošné pokrytí naší populace sítí 5G?
V této souvislosti je třeba uvést srovnání s Čínou.
Šen-čen, velkoměsto s 13 miliony obyvatel, potřebuje 35 000 vysílacích stanic, aby mohlo zajistit odpovídající
pokrytí městem sítí 5G. Německo má 84 milionů obyvatel.
K zajištění pokrytí sítěmi 3G a 4G v dosavadních sítích bylo zapotřebí 72 000 stanic – stav z roku 2019.
Až bude síť 5G plně vybudována, bude zapotřebí více než 300 000 vysílacích stanic – v současné době jich je 222 000.
Takže brzy dosáhneme počtu 300 000 odeslaných zpráv.
Mimochodem, u 6G lze očekávat další nárůst počtu zařízení.
Dojde to až tak daleko, že pod každým poklopem kanálu, v každé rozvodné skříni, na každém pouličním
osvětlení a na každém semaforu bude vysílací zařízení.
Taková je prognóza pro rok 2030 a dále. Z mého pohledu k tomu mohu jen říct: Na zdraví, ať si to užijeme, co nás čeká.
Ano, máme nějaké alternativy k rádiové komunikaci?
Musím říct, že ano i ne. Musíme to rozlišovat.
Průmysl, obchod a stát – to nejde dohromady.
V průmyslu a obchodě, jak již bylo uvedeno, je totiž nutné dosáhnout kratší latence, která se v případě
technologie 5G bude pohybovat v řádu mikrosekund a v případě technologie 6G možná dokonce v řádu nanosekund.
Co zde na snímku není uvedeno: je to velmi důležité a armáda se tomu věnuje velmi intenzivně.
Vždyť to lze shrnout do jedné věty. Kdo střílí rychleji, ten žije déle.
Ale samozřejmě se záměrně zamlčuje, že armáda je významným hnacím motorem této technologie.
Ano, v soukromé sféře pro obyvatelstvo jsou alternativy rozhodně možné.
Především by se, jak jsem právě řekl, dala soukromá komunikace v interiérech snížit o 90 %, pokud by se Wi-Fi nahradilo LAN sítěmi,
tedy kabelovými sítěmi, a běžná komunikace přes mobilní telefony nebo bezdrátové telefony by se nahradila světelnou komunikací.
Jak je známo, světlo neprochází stěnami.
Z technického hlediska je vše připraveno, vyvinuto a dostupné na trhu.
Z určitých důvodů se však nezavádí.
Ano, teď ten obrázek, který už ukázal pan profesor Bergholz, zduplikuji.
Ta pravá fólie je podle mého názoru velmi důležitá.
Mobilní operátoři se nám totiž snaží namluvit, že v rozsahu dvouciferných gigahertzů
již nedochází k pronikání mikrovln do těla.
V této souvislosti vás prosím, abyste se nyní podívali na černé políčko vlevo.
Pokud jste si tam ten text přečetli, zjistíte, že profesor Alexander Pressmann prováděl již v 70. letech pokusy na
potkanech, aby zjistil, jaká dávka je nutná k dosažení LD50.
LD50 (letální dávka) znamená smrtelnou dávku. Jedná se o experimentální veličinu, která se používá ve
fyzice, chemii a dalších oborech a má všude stejný význam.
Jakmile uhynulo 50 % pokusných zvířat, je dosaženo maximální toxicity a pokus se ukončí.
Tak se podívejme na ty hodnoty. Při frekvenci 40 MHz bylo zapotřebí 20 W/m², aby nakonec došlo k usmrcení poloviny
pokusných zvířat. Při frekvenci 40 GHz to bylo už jen 40 mW/m².
Takže, když teď porovnáte pravý graf s levým rámečkem, objeví se zde nesoulad, který nelze vyřešit.
A na to se podíváme trochu podrobněji.
Jak trefně vysvětlil pan profesor Bergholz, jde o energii, která se přenáší pomocí elektromagnetické vlny.
To, že elektromagnetické vlny přenášejí energii, ví každá hospodyňka – koneckonců při vaření v mikrovlnné troubě.
No, na to se nemusíme podrobněji zabývat. Která vlna EM vlastně způsobuje největší škody?
Ano, spálení od slunce zná každý. Vlnová délka záření způsobujícího spálení od slunce, tedy UVB záření, se
pohybuje v rozmezí 315 µm až 280 µm (v mikrometrech).
Pokud se podíváme na frekvenční rozsah, pohybuje se mezi 900 a 1000 terahertzů (THz).
Hloubka proniknutí činí již jen několik mikrometrů.
Porovnáme-li hloubku pronikání mezi 500 megahertzů (MHz) a 2,4 gigahertzů (GHz), činí stále ještě 1,5 a 0,5 centimetru.
Tvrzení průmyslu, že mikrovlny v gigahertzovém rozsahu na nás nemají žádný negativní vliv, je tedy
naprostý nesmysl a z biologického hlediska trestuhodné.
Ano, co tedy musíme vzít v úvahu, pokud vycházíme z toho, že elektromagnetické vlny jsou nebezpečné?
Za prvé: Dávka je rozhodujícím faktorem.
Dávka není v konečném důsledku nic jiného než součin intenzity a času.
Profesor Hecht, bohužel již zesnulý profesor Hecht, již před 15 lety řekl:
Rozlišování mezi ionizujícím a neionizujícím zářením již není opodstatněné.
Škody jsou totiž stejné. Je to jen otázka času.
Pokud užiji vysokou dávku, stačí mi krátká doba k tomu, abych si způsobil biologické a zdravotní poškození.
Pokud mám nízkou dávku, vydrží mi to dlouho, někdy dokonce i desítky let.
Jak již bylo řečeno, existují však i další faktory, které se dnes částečně nezohledňují a které mnoho vědců ani nechce zkoumat.
První tři pojmy – frekvence, vlnová délka a hustota výkonového toku – se ve skutečnosti charakterizují pomocí dávky.
Stejně důležité je však zohlednit i typ modulace – pulzní či nepulzní –, šířku frekvenčního pásma – jak trefně vysvětlil
profesor Bergholz –, frekvenci pulzů, polarizaci – zda je vlna spíše vertikální či horizontální – což nás ovlivňuje více během
spánku nebo ve stoje, zhruba tak – a rychlost náběhu signálu.
Jak rychle a kolik dB se dosáhne za milisekundu?
Je známo, že věda i dnes využívá vysokofrekvenční otvory v membránách, a to prý prý není škodlivé.
V roce 1995 již profesor Silny ve svých přednáškách vyslovil následující hypotézu:
Vysokofrekvenční vlna, která proniká do těla, je tlumena.
Při tom se mění vlnová délka a rychlost šíření.
Bohužel to nedokázal vyčíslit, AEB se o to pokusila.
Zde vidíte graf. Jako testovací vzorky jsme použili sami sebe a prošli jsme frekvenční rozsah od 400 MHz do 2,2 GHz.
Přitom jsme zjistili, že 90 % záření je pohlceno v pásmu 400 MHz až 900 MHz a v pásmu 900 až 2 000 MHz.
To je 99 % a v pásmu od 2 000 do 3 000 MHz je to dokonce 99,9 %.
To znamená, že čím vyšší a čím častější je vlna, tím intenzivněji působí na naše tělo a tím
intenzivnější je i energie, která působí na naše tělo a buňky.
A profesor Buchner trefně řekl: „Skutečným principem destrukce je destabilizace buněčné membrány.“
Jakmile buněčná membrána již nedokáže udržet rovnováhu mezi vnitřkem a vnějškem,
dochází k poškození buňky. A tím začíná nemoc.
Ano, ale i profesor Klitzing (Dr. Klaus von Klitzing) prováděl pokusy již v roce 1999:
Jak vlastně mobilní záření působí na náš mozek? A tady vidíte dva grafy.
Grafika vlevo znázorňuje zdravého, mladého člověka, který dobře spí v místnosti bez mobilního
signálu, v místnosti bez elektromagnetického pole.
Graf vpravo znázorňuje stejného účastníka experimentu, který byl vystaven mobilní frekvenci pouze po dobu tří minut a při
intenzitě pouhého 1 μW/m², tedy při velmi nízké hustotě výkonu.
Na obrázku vpravo vidíte obrovský signál o frekvenci 10 hertzů.
10 hertzů je v EEG signál, který charakterizuje pacienta v probuzení.
Tento pacient zítra řekne, že se mu špatně spalo.
No, špatný spánek ještě neznamená, že onemocníte.
Pokud však mnoho let špatně spíte, má to své důsledky.
A to jsme se pokusili zachytit pomocí nočních profilů spánku.
AEB již řadu let sleduje spánkové profily celé řady lidí.
Bohužel nemám čas, abych vám podrobně vysvětlil spánkový profil.
Ale rád bych vám řekl jen tolik: Existuje pět fází spánku, od fáze bdění 1 až po fázi 5.
Během této doby se naše fáze spánku neustále střídají.
V prostřední fázi spánku se fáze hlubokého spánku zkracují.
Vyskytují se již pouze střední fáze spánku.
A ve fázi probouzení se vlastně jedná už jen o povrchní fáze spánku. Nejčastěji se vyskytují fáze REM.
Tento obrázek zachycuje zdravého člověka spícího bez vnějšího rušení.
A teď vám ukážu fotografii smrtelně nemocného člověka.
Myslím, že ani vám, jako laikovi, nemusím vysvětlovat, že tento profil spánku už nemá
nic společného s tím, co bylo ukázáno předtím.
Už nic není stejné. Fáze hlubokého spánku již neexistuje.
Jsou to už jen fáze spánku mezi bdělostí a střední fází spánku.
Tomuto jevu se dokonce říká regulační rigidita. Něco podobného lze pozorovat i u HRV, tedy u variability srdeční frekvence.
Tento obrázek představuje ohrožení života. Neříkám to rád, ale teď to říkám poprvé veřejně.
Část těchto pacientů zemřela během půl roku.
Ano, vliv záření 5G na krev.
Z důvodu nedostatku času se zde nechci zabývat jednotlivými studiemi.
Chci vám jen ukázat, že existuje dostatek studií.
Všechny si je můžete sami přečíst na internetu.
Rád bych vám ukázal, jaké to má důsledky.
Jedná se o americkou studii, a to konkrétně o výzkumy provedené před zavedením bezdrátových
měřicích přístrojů, konkrétně v případě elektroměrů.
Lidem předtím odebrali krev a tu pak vyšetřili, zejména erytrocyty.
A to konkrétně, zda u těchto krvinek došlo k morfologické změně. Horní řadu vidíte před přijetím.
Pod mikroskopem s tmavým polem vidíte krásné, kulaté erytrocyty, tedy červené krvinky.
Poté jim byly implantovány rádiové měřicí přístroje a následně jim byla znovu odebrána krev. Nyní se podívejte na spodní řadu.
To znamená, že zaoblení se rozpadlo, buněčná stěna se částečně rozlomila a na obrázku zcela vpravo vidíme tvorbu peněžních rolí.
To je možná naprosto patologický nález.
Tvorba tukových váčků také naznačuje náchylnost k infarktu myokardu.
Ano, vliv záření 5G na studie.
O té fólii se nechci podrobněji rozepisovat, jen by mi to zabralo čas.
Můžete si vše sami vyhledat a ověřit na internetu a poté si udělat vlastní úsudek.
Důležitá studie, kterou bych rád podrobně představil, pochází ze Salfordu, konkrétně z roku 2003.
Zkoumal krysy a chtěl zjistit, jaké následky má ozáření.
Ozařoval krysy třemi různými dávkami a poté je vyšetřil. Udělal však jednu zvláštnost.
Obvykle se při takových vědeckých pokusech po skončení ozáření krysy nebo myši usmrtí a
následně se vyšetří jejich mozky či části orgánů.
A pak samozřejmě nic nenajdete. Proč?
Vždyť to není ionizující záření. Salford přišel s tím rozhodujícím nápadem.
Řekl, že je vlastně třeba počkat na takzvanou dobu degenerace.
Protože slabé záření potřebuje určitou dobu, než způsobí škodu.
Přesně to udělal. Nechal ty krysy ležet 50 dní.
A pak uvidíte přibližně takový obrázek vpravo. Ten obrázek vpravo.
Zde vidíte patologický řez mozkem krys.
Tyto tmavé skvrny jsou takzvaná nekrotická jádra. Jedná se o poškození mozku.
Zajímavé je, že u krys se neprojevily žádné poruchy chování.
Totéž jistě můžete pozorovat i u lidí.
Ano. Důležitým bodem je pro mě svoboda výzkumu.
Měl jsem možnost přečíst si zajímavý rozhovor s profesorkou Maike Mevissenovou.
Tam jeden novinář (písmo je tak malé, že to už ani já sám nedokážu přečíst) – jak jsem již zmínil – položil paní prof.
Mevissenové otázky a udělal s ní rozhovor o jejím výzkumu.
Umíte číst sám, tak nějak. (Protože já… moje brýle už nejsou tak silné.)
Mám s tím rychle pomoci? Přečtu to nahlas.)
Na první otázku týkající se svobody výzkumu kolegyně odpovídá: „Vadí mi, že instituce, jako je například Německý
federální úřad pro radiační ochranu, neustále všechno zlehčují.“
Výzkum je velmi politickou záležitostí a neustále se setkáváme s názorem, že nesmí existovat žádná zdravotní rizika.
A pak je tu otázka ovlivňování. Ano, nejvíc mi vadilo, že nám neustále chtěli říkat, jak máme dělat svou práci.
Odpovědný odborník z WHO chtěl za nás rozhodnout, které studie vůbec přicházejí v úvahu
pro hodnocení. Museli jsme se neustále bránit.
„A co se týče designu studie, u studií na zvířatech vím jen jedno: lze je nastavit tak, aby se nic
nezjistilo, a to tím, že se vytvoří statistický šum, který zakryje relevantní účinky.“ To je tedy šokující.
Právě jsem si uvědomil, že musím zase zajít k očnímu lékaři, potřebuji silnější brýle.
Ano, rád bych vám představil další významný komplex škodlivých látek .
A to konkrétně synergický účinek různých škodlivin v životním prostředí.
Nejstaršími škodlivinami, které známe, jsou kouř a azbest. Dnes bychom řekli mikrovlákna.
Všichni víme, že člověk, který kouřil 20 let, má šestkrát vyšší riziko onemocnění rakovinou plic.
Kdo pracoval 20 let s mikrovlákny bez ochrany, má 11krát vyšší riziko.
Teď by se dalo předpokládat, že pokud někdo podstoupil obě rizika, má 17krát vyšší riziko.
Ne, určitě jste to už četli. Má 60krát vyšší riziko, že onemocní některým z těchto typů nádorů.
Na tomto snímku bych vám rád něco ukázal; pochází vlastně od profesorky Witteové z Oldenburgu.
To jsou tedy hlavní environmentální faktory a škodlivé látky, které na nás působí.
To, jak se s tím člověk vypořádá, závisí částečně i na genetice.
Existují lidé, kteří se dokážou velmi dobře zbavit toxických látek sami, bez lékařské nebo naturopatické pomoci.
Existují však lidé, kteří se nedokážou vůbec detoxikovat.
Důsledkem je však v zásadě nitrosativní nebo oxidační stres.
Rád bych shrnul šest nejdůležitějších bodů, které dnes vedou k tomu, že my lidé jsme čím dál nemocnější.
Jde o fyzikální zátěž životního prostředí.
Mezi ně patří nejen mobilní komunikace, ale v konečném důsledku také zátěž způsobená nízkofrekvenčními a statickými
magnetickými poli, geoinženýrství a ovlivňování počasí.
Zde se rozprašují mikroaerosoly, jedovaté mikroaerosoly v nanoformě, které nakonec dopadají
na nás a které pak opět přijímáme s potravou.
A nakonec jídlo. Stále více se prosazuje genetická modifikace…
Právě teď se EU snaží prosadit nařízení, podle kterého by se zamlčovaly informace o genech v potravinách, což je nezodpovědné.
A pak očkování. Nemám tím na mysli jen očkování mRNA, ale i klasické vakcíny.
Vzhledem k tomu, že se v nich nacházejí toxické látky, jako je thiomersal, jedovatá sloučenina rtuti, je to nezodpovědné.
A v neposlední řadě samozřejmě chemické zatížení.
Myslíme tím insekticidy, pesticidy a dokonce i mechanické namáhání.
Jedná se o prach a mikroplasty. Mikroplasty v nanoformě pronikají do buněk.
Všechny tyto vzájemné vztahy zajistí – pokud to vyjádříme sarkasticky – že bude zajištěno
společensky přijatelné předčasné ukončení kariéry.
Pomalu se blížíme ke konci mé přednášky.
Rád bych vám uvedl ještě jedno srovnání, které ukazuje, jak moc našemu státu leží na srdci výzkum škodlivin v životním prostředí.
V Německu existuje pouze deset institucí, které se těmito otázkami zabývají.
Pokud jste však již dočetli druhý řádek, zjistíte, že existuje 163 výzkumných ústavů zabývajících se genderovými studiemi.
Teď se vás ptám: co je vlastně důležitější?
No, můžete si sami posoudit, jakou hodnotu má pro náš stát zdraví občanů – totiž žádnou.
Ano, tady mám ještě jednou shrnutí. Z časových důvodů ho nechci číst podrobně nahlas.
Zdroj je uveden níže. Můžete si ho nakonec sami přečíst a získat z něj další podrobné informace.
Ano, pan Weikl mě požádal, abych ještě řekl pár slov o prevenci.
Zvenku tedy vlastně nemůžete nic vyhnout, protože intenzita pole je prostě všude přítomná díky technickým anténám.
Zda však zůstanete dlouho zdraví, záleží do značné míry na tom, jak se vypořádáte se zátěží v interiéru.
I dnes zjišťuji, že hlavní zdroje záření pocházejí z interiérů, konkrétně z bezdrátových
telefonů a sítí Wi-Fi. Lidé tomu často nechtějí uvěřit.
Přivedou mě, já to změřím a zjistím, že zvenčí možná přichází jen tříciferné hodnoty v mikrowattech, ale kvůli
vašim vlastním zdrojům záření – Wi-Fi a bezdrátovému telefonu – jste vystaveni záření v řádu miliwattů.
Pokud tedy chceme snížit radiační zátěž, měli bychom vlastně nejprve změřit úroveň záření v
interiéru, než se pustíme do snižování záření venku.
Tím nechci říci, že by nebylo žádoucí výrazně snížit vnější záření.
Ano, tím končím svůj příspěvek.
Děkuji za vaši pozornost. Vím, že se objevují otázky.
V rámci diskuse jsem samozřejmě k dispozici. Děkuji.