Profesor Hecht, žiaľ už zosnulý profesor Hecht, už pred 15 rokmi povedal:
Rozlišovanie medzi ionizujúcim a neionizujúcim žiarením už nie je opodstatnené.
Škody sú totiž rovnaké. Je to len otázka času.
Teraz by som chcel predstaviť ďalšieho prednášajúceho, kolegu Dr. med. dent., zubného lekára
Clausa Scheingrabera, zubného lekára a elektrobiológa.
A Claus Scheingraber študoval v Mníchove mineralógiu a zubné lekárstvo.
Štúdium si financoval prácou ako zdravotný brat.
Od roku 1977 pracuje ako zubný lekár a v rokoch 1981 až 2018 mal vlastnú ordináciu.
Vždy sa zameriaval na holistickú a biologickú stomatológiu, na prevenciu a elimináciu toxických látok v
zubnej liečbe, napríklad amalgámu a podobných vecí.
Okrem toho sa aj na sociálnej úrovni angažoval v oblasti zubnej starostlivosti v rôznych domovoch sociálnej
starostlivosti a ubytovniach v širšom okolí Mníchova.
A mimochodom si vybudoval meno ako stavebný biológ.
V roku 1990 založil vlastnú poradenskú firmu v oblasti stavebníctva a elektrobiológie, ktorá sa
zameriava na fyzikálne zaťaženie životného prostredia.
Tu potom vykonal prehliadky obytných a pracovných priestorov.
Je zakladajúcim členom združenia Arbeitskreis Elektrobiologie e. V., ktoré vzniklo v roku 1986.
A od roku 1991 je prvým predsedom tohto dôležitého združenia, skrátene AEB.
Je autorom viacerých článkov v odborných časopisoch venovaných elektrobiológii a stavebnej biológii.
Prednášal na domácich i zahraničných univerzitách, vysokých školách s praktickým zameraním, ľudových vysokých školách a v
ďalších zariadeniach vzdelávania dospelých na témy elektrobiológie a environmentálnej medicíny a
venoval sa aj súkromnému výskumu v oblasti vplyvu elektromagnetických polí na človeka a životné prostredie.
V rokoch 2011 až 2025 bol členom DGUHT (Nemeckej spoločnosti pre environmentálnu a humánnu toxikológiu) a vedúcim
pracovnej skupiny pre fyzikálne environmentálne zaťaženia.
Od roku 2016 je členom EuroPAM.
A v roku 2002 sa podieľal na iniciovaní Freiburského vyhlásenia a ďalších vyhlásení týkajúcich sa zaobchádzania
s mobilnou komunikáciou a elektromagnetickými poľami.
V roku 2014 mu bola udelená cena EVA (Elektrosmog-Vorsorge-Award) za boj proti fyzikálnemu znečisteniu životného prostredia.
A od roku 2020 pracuje na svojom knižnom projekte: „Elektrobiológia“, ... kedy bude hotová?
Asi to neskôr povieš.
Jeho cieľom je vždy dosiahnuť uznanie elektrosenzitivity ako environmentálnej záťaže.
Zasadzuje sa za to, aby sa v rámci preventívnej ochrany zdravia stanovili limitné hodnoty a zaviedli
preventívne hodnoty, a aby sa tieto limitné hodnoty znížili.
A je tiež za to, aby sa na vzdelávacích inštitúciách zaviedli takéto odbory, ako napríklad fyzikálne
zaťaženia v rámci environmentálnej medicíny… a podobne.
A na naše veľké potešenie sa nám ho podarilo získať pre dnešné podujatie.
Zoznámili sme sa v rokoch 2020 a 2021, počas pandémie koronavírusu.
A teší ma, drahý Claus, že si dnes na tomto tlačovom sympóziu a prispievaš svojimi odbornými znalosťami.
A teraz môžem všetkých divákov len navnažiť na tvoju prednášku na tému mobilnej komunikácie a zvýšených
zdravotných rizík spojených s 5G. Slovo máš ty, drahý Claus.
Milý Ronny, ďakujem ti za úvod.
Vážení dámy a páni, v dnešnej prednáške by som vás chcel oboznámiť s fyziologickými a zdravotnými problémami spojenými
s mobilnou komunikáciou, so zvláštnym zreteľom na tému 5G.
Profesor Bergholz to už výstižne vysvetlil. Prečo potrebujeme 5G?
Ide v podstate o latenciu, teda o prenos signálov zo senzora do vykonávacieho orgánu.
Dnes sa to ešte pohybuje v rozsahu milisekúnd.
Rozsah v milisekundách je príliš pomalý na to, aby bolo možné bezproblémovo zaviesť autonómne
riadenie vozidiel a autonómne ovládanie zariadení.
Preto potrebujeme 5G, a ani 5G nestačí.
Technológia 6G je už vo vývoji a po 30. rokoch nahradí sieť 5G.
Keď sa zaoberáme mobilnou komunikáciou, musíme sa v prvom rade venovať aj intenzite poľa,
resp. hustote energie, ktoré sú s ňou spojené.
Súčasná limitná hodnota, ktorá vyplýva z 26. nariadenia spolkovej vlády o ochrane pred emisiami, je 61 V/m.
Alebo, ako už výstižne uviedol pán Buchner, máme necelých 10 wattov na meter štvorcový.
Údaje sú tu uvedené v miliwattoch, pretože ide o biologické veličiny.
Keďže profesor Bergholz správne poukázal na to, že útlm vysokofrekvenčných vĺn v gigahertzovom rozsahu je
podstatne vyšší ako v megahertzovom rozsahu, potrebujeme buď viac vysielacích staníc, alebo väčší dosah.
V rámci ICNIRP sa zvažuje, či by sa malo dôjsť k zvýšeniu intenzity poľa a tým aj k zvýšeniu limitnej hodnoty na 120 V/m.
Pozrite sa, prosím, na zvyšné riadky. To znamená, že z 10 wattov na meter štvorcový sa pre telo
jedná o nárast na 40 wattov na meter štvorcový.
Je to nezodpovedné voči ľudskej biológii a ľudskému zdraviu.
No, ako to vlastne vyzerá? Koľko vysielacích staníc vlastne potrebujeme v Spolkovej republike, ak
chceme zabezpečiť pokrytie 5G pre celé naše obyvateľstvo?
V tejto súvislosti je vhodné urobiť porovnanie s Čínou.
Šen-čen, veľkomesto s 13 miliónmi obyvateľov, potrebuje 35 000 vysielacích staníc, aby mohlo v meste zabezpečiť
pokrytie sieťou 5G. Nemecko má 84 miliónov obyvateľov.
Na zabezpečenie pokrytia sieťami 3G a 4G v doterajších sieťach bolo potrebných 72 000 staníc – stav z roku 2019.
Keď bude sieť 5G plne vybudovaná, bude potrebných viac ako 300 000 vysielacích staníc – v súčasnosti je ich 222 000.
Takže čoskoro dosiahneme počet 300 000 odoslaní.
Mimochodom, v súvislosti s 6G sa dá očakávať ďalší nárast počtu zariadení.
Dôjde to až tak ďaleko, že pod každým poklopom kanála, v každej rozvodnej skrinke, na každej pouličnej lampe a
na každom semafore bude umiestnená vysielacia stanica.
Takto to vyzerá v roku 2030 a neskôr. Z môjho pohľadu môžem len povedať: Na zdravie, nech sa to už začne.
Áno, máme nejaké alternatívy k rádiovej komunikácii?
Musím povedať, že áno aj nie. Musíme to rozlišovať.
Priemysel, obchod a štát – to nie je možné.
Pretože v priemysle a obchode, ako už bolo spomenuté, je potrebné dosiahnuť kratšiu latenciu, ktorá sa v prípade
technológie 5G bude pohybovať v rozsahu mikrosekúnd a neskôr, možno už pri 6G, dokonca v rozsahu nanosekúnd.
Čo tu na snímke nie je uvedené: je to veľmi dôležité a armáda sa tomu venuje veľmi intenzívne.
Veď to možno zhrnúť do jednej vety. Kto strieľa rýchlejšie, ten žije dlhšie.
Samozrejme sa však zámerne zabraňuje tomu, aby sa verejnosti povedalo, že armáda je hlavným hnacím motorom tejto technológie.
Áno, v súkromnej sfére pre obyvateľstvo sú alternatívy absolútne možné.
Predovšetkým by sa, ako som práve povedal, dala súkromná komunikácia v interiéri znížiť o 90 %, ak by sa Wi-Fi nahradilo
sieťami LAN, teda káblovými sieťami, a bežná komunikácia prostredníctvom mobilných telefónov alebo
bezdrôtových telefónov by sa nahradila optickou komunikáciou.
Ako je známe, svetlo nepreniká cez steny.
Z technického hľadiska je všetko pripravené, vyvinuté a dostupné na trhu.
Z vedomých dôvodov sa však nezavádza.
Áno, teraz zdvojnásobím obrázok, ktorý už ukázal profesor Bergholz.
Tá pravá fólia je podľa mňa veľmi dôležitá.
Mobilný telekomunikačný priemysel sa nám totiž snaží nahovoriť, že v rozsahu desiatok
gigahertzov už nedochádza k prenikaniu mikrovĺn do tela.
V tejto súvislosti vás prosím, aby ste sa teraz pozreli na čiernu škatuľku vľavo.
Ak ste si ten text prečítali, zistíte, že profesor Alexander Pressmann už v 70. rokoch vykonával pokusy na potkanoch
s cieľom zistiť, aká dávka je potrebná na dosiahnutie LD50.
LD50 (letálna dávka) znamená smrteľnú dávku. Ide o experimentálnu veličinu, ktorá sa vo fyzike, chémii
a ďalších vedných odboroch považuje za ekvivalentnú.
Keď uhynie 50 % pokusných zvierat, dosiahne sa maximálna toxicita a pokus sa ukončí.
Tak sa pozrime na tieto hodnoty. Pri frekvencii 40 MHz bolo potrebných 20 W/m², aby nakoniec zahynula polovica pokusných
zvierat. Pri frekvencii 40 GHz to bolo už len 40 mW/m².
Ak si teraz porovnáte pravý graf s ľavým políčkom, zistíte, že tu vzniká nezhoda, ktorú nie je možné zosúladiť.
A tomu sa chceme venovať trochu podrobnejšie.
Ako to výstižne vysvetlil profesor Bergholz, ide o energiu, ktorá sa prenáša prostredníctvom elektromagnetickej vlny.
To, že elektromagnetické vlny prenášajú energiu, vie každá gazdiná – napríklad pri varení v mikrovlnnej rúre.
No, na to sa nemusíme podrobnejšie zameriavať. Ktorá vlna EM vlastne spôsobuje najväčšie škody?
Áno, každý pozná spálenie od slnka. Rozsah vlnových dĺžok, ktoré spôsobujú spálenie od slnka, teda UVB
žiarenie, sa pohybuje medzi 315 µm a 280 µm (v mikrometroch).
Ak sa pozrieme na frekvenčný rozsah, pohybuje sa medzi 900 a 1000 terahertzov (THz).
Hĺbka vniknutia je už len niekoľko mikrometrov.
Ak porovnáme hĺbku prenikania medzi 500 megahertzmi (MHz) a 2,4 gigahertzmi (GHz), je to stále 1,5 a 0,5 centimetra.
Tvrdenia priemyslu, že mikrovlny v gigahertzovom rozsahu na nás nemajú žiadny vplyv, sú teda
absolútny nezmysel a z biologického hľadiska trestuhodné.
Áno, čo musíme zohľadniť, ak vychádzame z predpokladu, že elektromagnetické vlny sú nebezpečné?
V prvom rade: Dávka je rozhodujúcim faktorom.
Dávka nie je v konečnom dôsledku nič iné ako intenzita vynásobená časom.
Profesor Hecht, žiaľ už zosnulý profesor Hecht, už pred 15 rokmi povedal:
Rozlišovanie medzi ionizujúcim žiarením a neionizujúcim žiarením už nie je opodstatnené.
Škody sú totiž rovnaké. Je to len otázka času.
Ak užijem vysokú dávku, stačí krátky čas na to, aby došlo k poškodeniu zdravia a biologickým škodám.
Ak mám nízku dávku, trvá to dlho, niekedy dokonca aj desaťročia.
Ako už bolo spomenuté, existujú však aj ďalšie faktory, ktoré sa dnes čiastočne
nezohľadňujú a ktoré mnohí vedci ani nechcú skúmať.
Prvé tri pojmy – frekvencia, vlnová dĺžka a hustota výkonového toku – sa v skutočnosti charakterizujú dávkou.
Rovnako dôležité je však zohľadniť aj typ modulácie – pulznú alebo nepulznú –, šírku frekvenčného pásma (ako to výstižne
vysvetlil profesor Bergholz), frekvenciu pulzov, polarizáciu – či je vlna skôr vertikálna alebo horizontálna –
čo nás ovplyvňuje viac počas spánku alebo v stoji, tak nejako – a rýchlosť nábehu signálu.
Ako rýchlo a koľko dB sa dosiahne za milisekundu?
Je známe, že veda aj dnes využíva vysokofrekvenčné otvory v membránach, a to vraj nemá byť škodlivé.
Tak, už v roku 1995 profesor Silny vo svojich prednáškach postuloval:
Vysokofrekvenčná vlna, ktorá preniká do tela, sa tlmí.
Pri tom sa menia vlnová dĺžka a rýchlosť šírenia.
Bohužiaľ to nedokázal kvantifikovať, spoločnosť AEB sa o to pokúsila.
Tu vidíte graf. Ako testovacie vzorky sme použili sami seba a prešli sme frekvenčný rozsah od 400 MHz do 2,2 GHz.
A pritom sme zistili, že v pásme od 400 MHz do 900 MHz sa absorbuje 90 % žiarenia, a to v rozsahu od 900 do 2 000 MHz.
To je 99 % a v pásme od 2 000 do 3 000 MHz je to dokonca 99,9 %.
To znamená, že čím vyššia a čím vyššia je frekvencia vlny, tým intenzívnejšie pôsobí na naše telo a
tým aj energia, ktorá pôsobí na naše telo a bunky.
A profesor Buchner to výstižne vyjadril: Skutočným princípom deštrukcie je destabilizácia bunkovej membrány.
Ak bunková membrána už nedokáže udržať rovnováhu medzi vnútorným a vonkajším prostredím,
dochádza k poškodeniu buniek. A vtedy sa začne choroba.
Áno, ale aj profesor Klitzing (Dr. Klaus von Klitzing) už v roku 1999 vykonal pokusy:
Ako vlastne pôsobí žiarenie mobilných telefónov na náš mozog? A tu vidíte dva grafy.
Graf naľavo znázorňuje stav zdravého, mladého človeka, ktorý dobre spí v priestore bez mobilného
signálu, v priestore bez elektromagnetického poľa.
Graf na pravej strane znázorňuje toho istého účastníka experimentu, ktorý bol vystavený pôsobeniu
mobilnej frekvencie iba tri minúty a pri hustote výkonu iba 1 μW/m², teda pri veľmi nízkej hustote výkonu.
Na obrázku vpravo vidíte obrovský signál s frekvenciou 10 hertzov.
V EEG je 10 hertzov signál, ktorý charakterizuje pacienta v stave prebúdzania.
Tento pacient na druhý deň povie, že zle spal.
No, zlý spánok ešte neznamená, že ochoriete.
Ak však už mnoho rokov zle spíte, má to svoje dôsledky.
A to sme sa pokúsili zachytiť prostredníctvom nočných profilov spánku.
Spoločnosť AEB už niekoľko rokov skúma u mnohých ľudí, ako vyzerajú ich spánkové profily.
Bohužiaľ nemám čas podrobne vám vysvetliť spánkový profil.
Chcel by som vám však povedať len toľko. Existuje päť fáz spánku, od fázy bdelosti 1 až po fázu 5.
Počas tohto obdobia sa naše spánkové fázy v podstate striedajú.
V strednej fáze spánku sa fázy hlbokého spánku skracujú.
Vyskytujú sa už len stredné fázy spánku.
A v fáze prebúdzania ide vlastne už len o povrchové fázy spánku. Najčastejšie sa vyskytujú fázy REM.
Tento obrázok znázorňuje zdravého človeka, ktorý spí bez vplyvu vonkajších faktorov.
A teraz vám ukážem fotografiu smrteľne chorého človeka.
Myslím, že ani vám, ako laikovi, nemusím vysvetľovať, že tento profil spánku už nemá
nič spoločné s tým, čo bolo ukázané predtým.
Už nič nie je rovnaké. Fáza hlbokého spánku už neexistuje.
Medzi fázou bdelosti a fázou stredného spánku už zostávajú len spánkové fázy.
Tomu sa dokonca hovorí regulačná rigidita. Niečo podobné možno pozorovať aj pri HRV, teda pri variabilite srdcovej frekvencie.
Táto situácia ohrozuje život. Nerád to hovorím, ale teraz to hovorím po prvýkrát verejne.
Časť týchto pacientov zomrela v priebehu pol roka.
Áno, vplyv žiarenia 5G na krv.
Z dôvodu nedostatku času sa tu nechcem podrobnejšie venovať jednotlivým štúdiám.
Chcem vám len ukázať, že existuje dostatok štúdií.
Všetky si ich môžete prečítať na internete.
Chcel by som vám ukázať, aké sú toho dôsledky.
Ide o americký výskum, a to konkrétne o výskumy vykonané pred zavedením bezdrôtových meracích
prístrojov, konkrétne v prípade elektromerov.
Ľuďom predtým odobrali krv a tú potom vyšetrovali, najmä erytrocyty.
Konkrétne ide o to, či došlo k morfologickej zmene týchto krvných buniek. Horný riadok zobrazuje stav pred hospitalizáciou.
V mikroskope s tmavým poľom vidíte pekné, guľaté erytrocyty, teda červené krvinky.
Potom im nainštalovali rádiové meracie prístroje a následne im opäť odobrali krv. Teraz sa pozrite na spodný riadok.
To znamená, že zaoblenie sa rozpadlo, bunková stena sa čiastočne rozlomila a na obrázku
úplne vpravo vidíme tvorbu zrolovaných peňazí.
To je možno absolútne patologický nález.
Tvorba tukových vankúšikov tiež poukazuje na náchylnosť k infarktu myokardu.
Áno, vplyv žiarenia 5G na štúdie.
O tej fólii by som sa nechcel podrobnejšie rozpisovať, len by mi to zabralo čas.
Môžete si všetko sami vyhľadať na internete, preveriť a následne posúdiť.
Dôležitá štúdia, ktorú by som predsa len chcel podrobne predstaviť, pochádza zo Salfordu, konkrétne z roku 2003.
Skúmal potkany a chcel zistiť, aké dôsledky má ožiarenie.
Ožiaril potkany tromi rôznymi dávkami a potom ich preskúmal. Urobil však niečo zvláštne.
Zvyčajne sa pri takýchto vedeckých pokusoch po ukončení ožiarenia potkany alebo aj myši usmrtia a ich
mozgy alebo časti orgánov sa podrobia vyšetreniu.
A potom samozrejme nič nenájdete. Prečo?
Veď to nie je ionizujúce žiarenie. Salford prišiel s tým rozhodujúcim nápadom.
Povedal, že vlastne treba počkať na takzvanú dobu degenerácie.
Pretože slabé žiarenie potrebuje určitý čas, aby spôsobilo poškodenie.
Presne to urobil. Nechal tie krysy ležať 50 dní.
A potom uvidíte približne takýto obrázok vpravo. Ten obrázok vpravo.
Tu vidíte patologický rez mozgu potkanov.
Tieto tmavé škvrny sú takzvané nekrotické ložiská. Ide o poškodenia mozgu.
Zaujímavé je, že u potkanov sa neprejavili žiadne poruchy správania.
To isté môžete s istotou pozorovať aj u ľudí.
Áno. Dôležitou otázkou je pre mňa sloboda výskumu.
Mal som možnosť prečítať si zaujímavý rozhovor s prof. Maike Mevissenovou.
Tam jeden novinár (písmeno je také malé, že to už ani ja sám nedokážem prečítať) – ako som už spomínal – položil pani
prof. Mevissenovej otázky a urobil s ňou rozhovor o jej výskume.
Môžete si to prečítať sami, tak nejako. (Lebo ja… moje okuliare už nie sú také silné.)
Mám s tým rýchlo pomôcť? Prečítam to.)
Na prvú otázku týkajúcu sa slobody výskumu kolegyňa odpovedá: „Vadí mi, že inštitúcie, ako napríklad Nemecký federálny
úrad pre ochranu pred žiarením, neustále všetko zamietajú.“
Výskum je veľmi politickou záležitosťou a neustále sa stretávame s postojom, že nesmie existovať žiadne zdravotné riziko.
A potom je tu otázka ovplyvňovania. Áno, najviac ma rušilo, že nám neustále chceli diktovať, ako máme vykonávať svoju prácu.
Odborník zodpovedný za túto oblasť v WHO chcel za nás vybrať, ktoré štúdie vôbec prichádzajú do úvahy
na účely posúdenia. Museli sme sa neustále brániť.
„A čo sa týka dizajnu štúdie, viem len jedno: pri štúdiách na zvieratách je možné ich navrhnúť tak, že sa nič
nezistí, a to vytvorením štatistického šumu, ktorý zakrýva relevantné účinky.“ To je šokujúce.
Práve som si uvedomil, že musím znova zájsť k očnému lekárovi, potrebujem silnejšie okuliare.
Áno, rád by som vám predstavil ďalší dôležitý komplex škodlivín .
A to konkrétne synergický účinok rôznych environmentálnych škodlivín.
Najstaršie škodlivé látky, ktoré poznáme, sú dym a azbest. Dnes by sme povedali mikrovlákna.
Všetci vieme, že človek, ktorý fajčil 20 rokov, má 6-násobne vyššie riziko, že ochorie na rakovinu pľúc.
Kto pracoval 20 rokov s mikrovláknami bez ochrany, má 11-násobne vyššie riziko.
Teraz by sa mohlo zdať, že ak niekto podstúpil obe riziká, má 17-násobne vyššie riziko.
Nie, určite ste to už čítali. Má 60-násobne vyššie riziko, že u neho vznikne niektorý z týchto typov nádorov.
Na tejto snímke by som vám chcel niečo ukázať; v skutočnosti ju pripravila pani profesorka Witteová z Oldenburgu.
To sú teda hlavné environmentálne faktory/škodlivé látky, ktoré na nás pôsobia.
To, ako sa človek s tým vyrovnáva, závisí čiastočne aj od genetiky.
Existujú ľudia, ktorí dokážu veľmi dobre detoxikovať organizmus bez toho, aby využívali lekársku alebo prírodolekársku pomoc.
Existujú však ľudia, ktorí sa nedokážu vôbec detoxikovať.
Dôsledkom je však v zásade nitrosatívny alebo oxidačný stres.
Chcel by som zhrnúť šesť najdôležitejších bodov, ktoré dnes spôsobujú, že my ľudia sme čoraz chorľavejší.
Ide o fyzikálne vplyvy na životné prostredie.
Medzi ne patrí nielen mobilná komunikácia, ale v konečnom dôsledku aj vystavenie nízkofrekvenčným a statickým
magnetickým poliam, geoinžinierstvo a ovplyvňovanie počasia.
Tu sa rozprašujú mikroaerosóly, jedovaté mikroaerosóly v nanoforme, ktoré nakoniec dopadajú na nás
a ktoré následne opäť prijímame spolu s potravou.
A nakoniec potraviny. Čoraz väčšiu úlohu zohráva genetické inžinierstvo…
Práve teraz sa EÚ snaží presadiť nariadenie, podľa ktorého by sa zakryli informácie o génoch v potravinách, čo je nezodpovedné.
Potom sú tu očkovania. Nemám na mysli len očkovanie pomocou mRNA, ale aj klasické očkovania.
Keď si uvedomíme, že sa tu nachádzajú toxické látky, ako napríklad tiomersal, jedovatá zlúčenina ortuti, je to nezodpovedné.
A nakoniec, samozrejme, chemické zaťaženie.
Myslíme tým insekticídy, pesticídy a dokonca aj mechanické namáhanie.
Ide o prach a mikroplasty. Mikroplasty v nanoforme prenikajú do buniek.
Všetky tieto vzájomné vzťahy – ak to máme vyjadriť sarkasticky – prispejú k tomu, aby bolo
zabezpečené spoločensky prijateľné skoré odloženie.
Pomaly sa blížime ku koncu mojej prednášky.
Rád by som vám uviedol ešte jedno porovnanie, ktoré ukazuje, ako veľmi nášmu štátu záleží na výskume environmentálnych škodlivín.
V Nemecku existuje len desať inštitútov, ktoré sa zaoberajú takýmito otázkami.
Ak ste však už prečítali druhý riadok, zistíte, že existuje 163 výskumných ústavov zaoberajúcich sa genderovými štúdiami.
Teraz sa vás pýtam: čo je vlastne dôležitejšie?
No, sami si môžete posúdiť, akú hodnotu má pre náš štát zdravie občanov – a to žiadnu.
Áno, tu mám ešte raz zhrnutie. Z časových dôvodov ho nechcem čítať podrobne.
Zdroj je uvedený nižšie. Môžete si ho na záver prečítať a získať z neho ďalšie podrobné informácie.
Áno, pán Weikl ma požiadal, aby som povedal ešte pár slov o tom, ako sa tomu vyhnúť.
Takže v exteriéri sa tomu vlastne nedá vôbec vyhnúť, pretože intenzita poľa je všade prítomná vďaka technickým anténam.
Ale to, či zostanete dlho zdraví, závisí práve od vás – od toho, ako sa vyrovnáte so záťažami vo vnútornom prostredí.
Dnes stále zistujem, že hlavné zdroje žiarenia pochádzajú z vnútorných priestorov, konkrétne z bezdrôtových
telefónov a Wi-Fi sietí. Ľudia tomu často nechcú uveriť.
Prídu po mňa, potom urobím meranie a zistím, že zvonku prichádza možno len trojciferný počet mikrowattov, ale v
dôsledku vlastných zdrojov žiarenia, ako je Wi-Fi a bezdrôtový telefón, máte expozíciu v milivattoch.
Ak teda chceme znížiť radiačné zaťaženie, mali by sme vlastne najskôr zmerať radiačné zaťaženie vo vnútorných
priestoroch, než začneme znižovať radiačné zaťaženie vonku.
Tým nechcem povedať, že nie je žiaduce výrazne znížiť vonkajšie žiarenie.
Áno, týmto končím svoju prednášku.
Ďakujem za vašu pozornosť. Viem, že sa vynárajú otázky.
V rámci diskusie budem samozrejme k dispozícii. Ďakujem.