Ja se, mikä minua tuolloin järkytti ja teki vaikutuksen, oli se, että hän sanoi asuvansa ”leskien
kadulla”, koska siellä oli kuollut lukuisia miehiä.
Ja hän selitti ja perusteli asiaa viittaamalla matkapuhelinmastoon, joka sijaitsee
käytännössä heidän naapurustossaan ja joka on lähettänyt signaalia koko katualueelle.
Wieniläinen tutkija oli onnistunut vakuuttamaan yhdysvaltalaiset tuomarit siitä, että ei-termiset
biologiset vaikutukset voivat vahingoittaa geenejämme.
Mutta miksi kansalaiset haluavat 5G:n? Koska heille myydään ajatusta, että se on mahtava
juttu, että sen avulla voi katsoa elokuvia nopeasti.
Ja miksi väestö haluaa pian 6G:n?
Koska sitä myydään hänelle jälleen uutena, vieläkin parempana asiana.
Ja tämän biologisten rytmien tuntemuksen perusteella minulle oli täysin selvää, että älypuhelimet ja nämä tekniset laitteet
häiritsevät lasten biologisia rytmejä ja vievät heiltä juuri sitä elämäniloa, jota heidän pitäisi oikeastaan kokea.
Tutkiva elokuvantekijä Klaus Scheidsteger on jo vuosien ajan tarkastellut kriittisesti matkapuhelinalaa.
Vuonna 2024 valmistuneessa dokumenttielokuvassa ”Digitaalinen dilemma” kuullaan tunnettujen tutkijoiden,
lääkäreiden, rakennusbiologien ja asianomaisien näkemyksiä.
Uusimmassa elokuvassaan ”Die Witwenstraße” Scheidsteger pohtii muun muassa seuraavaa
kysymystä: Kuinka monta sattumaa yksi katu kestää?
Miksi teoksen nimi on ”Leskenkatu”?
Koko kadun varrella loistaa matkapuhelinmasto, ja tällä kadulla on silmiinpistävän paljon leskiä.
Tästä syntyi teoksen nimi ”Leskenkatu”.
Elokuva esittelee lukuisia henkilökohtaisia kohtaloita ja esittää epämiellyttävän kysymyksen:
Mitä tapahtuu, kun ihmiset havaitsevat vuosien ajan terveydentilassaan muutoksia, mutta
eivät saa niille selitystä eivätkä vastauksia?
”Die Witwenstraße” on vaikuttava reportaasi aiheesta kärsivistä ihmisistä, taustatekijöistä sekä siitä, miten
suhtaudumme nykyaikaisten teknologioiden mahdollisiin riskeihin.
30. huhtikuuta 2026 Klaus Scheidstegerin uusi elokuva esitettiin ensimmäistä kertaa Sveitsissä Thunissa erityistilaisuuden
yhteydessä, ja esityksen jälkeen järjestettiin paneelikeskustelu.
Kiinnostus on osoittanut, että aihe herättää tunteita ja koskee monia.
Tämä reportaasi vie sinne, mihin keskustelut usein päättyvät – ihmisten luo.
Asuinkadulla on ilmennyt runsaasti vakavia sairauksia ja kuolemantapauksia.
Omaiset alkavat esittää kysymyksiä.
He etsivät yhteyksiä, keskustelevat asiantuntijoiden kanssa ja törmäävät siinä yhteydessä henkilökohtaisten
kokemusten, tieteellisen arvioinnin ja yhteiskunnallisen keskustelun väliseen jännitteeseen.
Tämä 30 minuuttia kestävä reportaasi valottaa taustatietoja matkapuhelintutkimuksen syntyhistoriasta, jonka aiheena on
”Atermiset biologiset vaikutukset pitkäaikaisessa altistuksessa matalan intensiteetin korkeataajuisille sähkömagneettisille
kentille” (ATHEM3) ja tarjoaa katsauksen tieteelliseen työhön.
”Die Witwenstraße” kuvaa tätä vastausten etsimistä esiin nouseviin kysymyksiin –
rauhallisesti, asiallisesti ja ilman hätiköityjä vastauksia.
Katsokaa nyt reportaasi ”Leskenkatu”.
Rakensimme tänne Lichtenbuschiin talon 30 vuotta sitten.
Mieheni on hammaslääkäri, minä olen lääkäri. Perustimme yhdessä vastaanoton, saimme samalla kolme lasta kahdeksan
vuoden välein, kauniin puutarhan ja – aluksi meillä meni hyvin.
Vaikuttaako se ihmisiin? Toiset sanovat kyllä, toiset ei.
Kyllä, ja tulin sitten siihen johtopäätökseen: Kyllä, sillä on suuri vaikutus ihmisten terveyteen.
Ja yhtäkkiä palapeli loksahti paikoilleen.
Mietin, miksi niin monella ihmisellä meidän kadullamme on epileptisiä kohtauksia?
Miksi meillä on niin paljon syöpää?
Hän sanoi: ”Ei, en mene kellariin.”
Hain sillä välin mittalaitteeni.
Säteilyarvo oli jälleen yli 20 000 meidän keittiössä. Paljon, paljon, paljon liian korkea.
Ennen sitä se oli 0,02. Toisin sanoen se oli juuri noussut todella voimakkaasti.
Ja mieheni sanoi: ”Tiedätkö, en halua enää elää näin.”
Juuri sillä hetkellä epileptinen kohtaus alkoi. Sen jälkeen seurasi aivoverenvuoto.
Ja seuraavana päivänä hänet vietiin sairaalaan. Hän ei enää ehtinyt huomata sitä.
Ja kolme kuukautta myöhemmin hän kuoli täysin halvaantuneena, heräämättömässä tilassa, hengityskoneessa ja dialyysissa.
Ja siksi haluan vielä kerran kiittää teitä:
Jatkamme matkaa, sillä on niin paljon ihmisiä – joiden tarinat kertovat ihmisistä, joita on suojeltava.
Noin vuosi tohtori Roger Kroutin kuoleman jälkeen Mainzin kaupungissa järjestettiin suuri matkapuhelinkongressi.
Hienostunut tapahtuma, joka liittyi tuolloin alkavaan 5G-keskusteluun ja johon
osallistui matkapuhelintutkimuksen eliitti.
Kommenttini oli tuolloin seuraava: ”Liikuttavia hetkiä, huipputason tieteellistä
osaamista ympäri maailmaa, valpas yleisö.”
Luentojen, paneelikeskustelujen, työpajojen, esittelyosastojen ja jatkuvan keskustelun
muodostamassa kokonaisuudessa kohokohta seurasi toista.
Mainzin symposiumi, joka järjestettiin 4.–6. lokakuuta 2019 arvokkaassa vaaliruhtinaan linnassa, toi esiin kansainvälisen
tiedeyhteisön huolenaiheet monesta eri näkökulmasta.
Usein vallitsevat tietämättömyys ja kyynisyys, kuten tohtori Monika Kroutin esimerkki osoittaa.
Paikkakuntamme säännöt kieltävät minua julkistamasta näkemääni, koska se vaarantaisi kiinteistöjen hinnat.
Ja se lähetysmasto – nostimme kanteen Telekomin lähetysmastoa vastaan vielä mieheni elinaikana.
Tuomari on kirjoittanut tuomiossa: ”Vaikka kantaja olisi hengenvaarassa, teko ei ole lainvastainen.”
Ja kyseessä oli lähetysmasto, jolla ei ollut ollut sijoituslupaa tällä paikalla 25 vuoteen, jonka antennit oli sijoitettu kaksi
metriä liian matalalle, johon oli asennettu vääränlaiset antennit, ja erään rakennusbiologin – joka on myös täällä salissa
– ansiosta tein sitten lisämittauksia taajuusanalysaattorilla.
Mallinnettuja taajuuksia oli enemmän kuin sallittu.
Mainzin kongressi tarjosi erinomaisen tilaisuuden vaihtaa ajatuksia maailman huippututkijoiden kanssa.
Witwenstraßen lääkärin, tohtori Monika Kroutin, henkilökohtaiset puheet olivat tehneet vaikutuksen.
Kyllä, kyseessä oli tuolloin Mainzin Kompetenzinitiative -aloitteen järjestämä
tilaisuus, jonka aiheena oli 5G-matkapuhelinverkko.
Ja tohtori Monika Krout oli siellä tilaisuuden jälkeen tai sen loppupuolella kertonut omasta tilanteestaan,
eli siitä, että hänestä oli äskettäin tullut leski.
Ja se, mikä minua tuolloin järkytti ja teki minuun vaikutuksen, oli se, kun hän sanoi, että hän asuu
”leskien kadulla”, koska siellä on kuollut lukuisia miehiä.
Ja hän selitti ja perusteli asiaa viittaamalla matkapuhelinmastoon, joka sijaitsee
käytännössä heidän naapurustossaan ja joka on lähettänyt signaalia koko katualueelle.
Tapahtuman jälkeen kokoontuimme erilliseen huoneeseen monien ihmisten kanssa ja keskustelimme tästä ongelmasta.
Ja samalla alkoi hiukan kypsyä ajatus, että jos tällaisen väitteen esittää, sitä pitäisi oikeastaan
tutkia tieteellisesti, jotta saataisiin selville, mistä johtui se, että niin monet miehet kuolivat?
Ja niin syntyi käytännössä nimenomaan sinun johdolla ja sinun ehdotuksistasi ajatus siitä,
että koko asia muutettaisiin tutkimushankkeeksi.
Matkapuhelimet ja terveys – aina kiistanalainen aihe.
On siis aika ryhtyä toimeen.
Luotettavia faktoja, jotka on kerätty huippuasiantuntijoista koostuvan tutkimusryhmän avulla.
Sain hankkeen johtajaksi syöpätutkijan, professori Wilhelm Mosgöllerin Wienin
lääketieteellisestä yliopistosta (MedUni Wien).
Uusi tutkimus nimettiin ATHEM3:ksi, koska professori Mosgöllerin johtamat ATHEM1- ja
ATHEM2-tutkimukset olivat saaneet myönteisen vastaanoton.
Wieniläinen tutkija oli onnistunut vakuuttamaan yhdysvaltalaiset tuomarit siitä, että ei-termiset
biologiset vaikutukset voivat vahingoittaa geenejämme.
ATHEM1 ja ATHEM2 ovat läpäisseet laadunvalvonnan eräänlaisessa amerikkalaisessa ryhmäkanteessa, jos niin haluatte.
ATHEM1- ja ATHEM2-hankkeet ovat saaneet myönteisen arvion yhdysvaltalaiselta liittovaltion
tuomarilta, joka toimii Washingtonin korkeimmassa oikeudessa.
Ja uskon, että vain harvat tutkijat voivat väittää samaa omista hankkeistaan.
Lyhyesti sanottuna: ATHEM3-projekti kokoaa jälleen yhteen monialaisen tiimin, jossa
lukuisat asiantuntijat antavat parhaansa.
Halusimme siis nimenomaan sulkea pois kaiken dilettantismista johtuvan vaikutuksen, jota
näillä tutkimusalueilla esiintyy toistuvasti.
Professori Mosgöllerin välityksellä solubiologi professori Igor Belyaev saatiin palkattua.
Hän on myös syyttäjän päätodistaja Yhdysvalloissa.
Professori Igor Belyaev on jo vuosien ajan vaatinut nykyisten kuluttajansuojaa koskevien raja-arvojen tarkistamista.
Häntä pidetään maailmanlaajuisesti erittäin arvostettuna asiantuntijana.
Olin jäsenenä Euroopan ympäristömediciinan akatemian EMF-työryhmässä, joka laati turvallisuusraja-arvot
matalataajuisten sähkömagneettisten kenttien altistukselle.
Nämä meidän ehdottamat raja-arvot ovat huomattavasti alhaisemmat kuin useimmissa Euroopan maissa hyväksytyt raja-arvot.
Olen siis sitä mieltä, että nykyiset ICNIRP:n raja-arvot ovat liian korkeat ja että niitä tulisi alentaa merkittävästi.
- Aivan kuten ehdotimme Euroopan ympäristömedisiinan akatemialle.
Niin sanotut suojeluviranomaiset toimivat vanhentuneiden ohjeiden mukaisesti.
Tiimin mittausteknikko tietää siitä kyllä.
Häntä kutsutaan päivittäin ihmisten toimesta, jotka pitävät jatkuvasti kasvavaa säteilyaltistusta syynä terveysongelmiinsa.
Terveysongelmista kärsivien ihmisten määrä on selvästi kasvussa.
Erityisesti silloin, kun 5G-lähetysasemat otetaan käyttöön.
Ja 5G-tekniikka otettiin käyttöön ilman, että sen terveysvaikutuksia olisi etukäteen arvioitu.
Jo 3G-aikakaudella alankomaalaisen TNO:n tutkimus aiheutti kohua, kun siinä todettiin, että kymmenesosa UMTS:n
säteilyintensiteetistä riittää aiheuttamaan samat terveysongelmat ja kognitiiviset seuraukset kuin GSM:llä .
Tuolloin varoitusta ei otettu vakavasti.
Sen jälkeen tehtiin vastakoe, tietenkin eri taajuuksilla, eri voimakkuuksilla ja eri ihmisillä, jotta tilanne
saatiin rauhoitettua – niin yleisön kuin väestönkin keskuudessa.
Ja sitten tuli 4G, ja jälleen kerran on vaadittu, että tutkittaisiin edes kerran, mitä
terveysvaikutuksia tällä teknologialla voi olla.
Sitä ei myöskään toteutettu. Ja 5G:n kohdalla tilanne on vieläkin ongelmallisempi, koska yhä useammat ihmiset reagoivat siihen.
Ja Euroopassa olihan monia kaupunkeja, jotka aluksi sanoivat: ”Moratorio!” – Haluamme ensin selvittää, mitä on meneillään.
Mutta uskon, että kaikki nämä moratoriot on sillä välin yksinkertaisesti ”silitysraudalla tasoitettu”.
Oli eräs eturyhmä, joka yksinkertaisesti väitti, ettei terveysongelmia ole.
Ja poliitikot – jotka eivät ole lääkäreitä eivätkä tässä tapauksessa ehkä myöskään teknikoita, jotka voisivat
ymmärtää asiaa – ovat sitten jossain vaiheessa antaneet periksi ja sanoneet: ”Okei, kansa haluaa sitä.”
Mutta miksi kansalaiset haluavat 5G:n? Koska heille myydään ajatusta, että se on
hieno juttu, että elokuvia voi katsoa nopeasti.
Ja miksi väestö haluaa pian 6G:n?
Koska sitä myydään hänelle jälleen uutena, vieläkin parempana asiana.
Jälleen kerran opinto-ohjaaja prof. Mosgöllerin välityksellä onnistuttiin saamaan mukaan yksi
modernin sykevaihtelun mittauksen pioneereista.
Toimin monien vuosien ajan fysiologian professorina Grazin lääketieteellisessä yliopistossa, ja
erikoisalani oli kronobiologia eli biologiset rytmit.
Ja tämän biologisten rytmien tuntemuksen perusteella minulle oli täysin selvää, että älypuhelimet ja nämä tekniset laitteet
häiritsevät lasten biologisia rytmejä ja vievät heiltä juuri sitä elämäniloa, jota heillä oikeastaan pitäisi olla.
Professori Moserin palkkaaminen oli tärkeä siirto, sillä miehellä on paljon annettavaa.
No, tästä takista on lähetetty kaksi kappaletta avaruuteen.
Olemme tehneet yhteistyötä Venäjän avaruusviraston kanssa vuodesta 1991 lähtien ja olemme suorittaneet
mittauksia ensin yhdelle itävaltalaiselle kosmonautille ja sen jälkeen kymmenelle venäläiselle kosmonautille.
Tämä takki pystyy nimittäin mittaamaan juuri niitä kehon rytmejä, joita käytämme myös ATHEM-projektissa.
Ja takin avulla saatiin kattavaa tietoa kosmonautin terveydentilasta.
Ja mielenkiintoista oli se, että venäläiset olivat tuloksista erittäin innoissaan.
Koska he sanovat, että lääketieteessä mitataan useimmiten sairautta, mutta me olemme keskittyneet terveyteen ja
mittausmenetelmämme pystyivät juuri kuvaamaan kosmonauttien terveyttä, minkä vuoksi venäläiset tutkivat
sitä näiden kosmonauttien terveyden arvioimiseksi.
Kosmonauttien on nimittäin oltava terveitä.
Jos he sairastuvat, lääkäriä ei voi kutsua paikalle, ja avaruudessa on myös vain harvoja lääkäreitä.
Kaikki varmaan tuntevat sen lannistumattoman gallialaisen kylän ja sen menestyksekkään taistelun ”Daavid vastaan Goljat”.
Myös taistelu tieteen tunnustamisesta näyttää olevan juuri tällainen tapaus. ATHEM3-tutkimuksen
tapauksessa tarvittiin kylä, joka tarjoaisi niin sanotusti neutraalit tieteelliset edellytykset.
ATHEM3-tutkimuksen haasteena oli löytää alue, maantieteellinen alue, jossa on kaksi vertailukelpoista ryhmää vierekkäin ja joista
toiset ovat saaneet runsaasti säteilyä ja toiset vain vähän.
Miksi on tarpeen, että ryhmät ovat vertailukelpoisia?
On selvää, että haluamme varmistaa, että jos löydämme eron, se todellakin johtuu säteilystä eikä esimerkiksi siitä, että toinen
asuu tehtaan vieressä ja altistuu pakokaasupäästöille, kun taas toinen asuu kauniissa, upeassa raikkaan ilman lomakohteessa.
Näin ei voi toimia. Tutkimus ei toimi näin.
Löysimme sen. Se ei ollut aivan helppoa, mutta kesti jonkin aikaa.
Lopulta olimme vakuuttuneita siitä, että kyllä, tämä toimii.
Sopiva paikka sijaitsee Pohjois-Baijerissa.
Kattoon asennetun matkapuhelinlähettimen läheisyydessä sijaitsevan asuinalueen asukkaat suostuivat osallistumaan
ATHEM3-tutkimuksen puitteissa tarvittaviin tutkimuksiin.
Yksityispuutarhaan, matkapuhelinmaston varjoon, pystytettiin teltta, jossa koehenkilöt suorittivat myöhemmin
kuuden hengen ryhmissä keskittymistestin, joka toimi häiriötekijänä varsinaisen mittauksen aikana.
Puutarha-alueen vieressä sijaitsevassa asuntovaunussa kaikille yhteensä 24 koehenkilölle kiinnitettiin professori Moserin
instituutista peräisin oleva sykevaihtelun (HRV) mittauslaite.
Rintaan kiinnitettyjen elektrodien avulla aloitettiin 24 tunnin EKG:n ja HRV:n aloitettiin.
Pienen mittauslaitteen tuottamat tiedot antaisivat tietoa siitä, kuinka hyvin autonominen hermosto sopeutuu rasitukseen.
Tätä koejärjestelyä täydentävät erittäin tarkat mittaukset antennin säteilykeilasta.
Jotta HRV:tä voidaan kuitenkin analysoida kunnolla, meillä on tässä bikoninen antenni, joka havaitsee matkapuhelinsignaaleja
800 MHz:n taajuusalueella UMTS-, LTE 800- ja GSM 900 -verkkoissa.
Koko järjestelmä on kytketty antennikaapelilla Rohde & Schwarzin korkeataajuusspektrianalysaattoriin.
Ja se puolestaan on kytketty LAN-kaapelilla tietokoneeseeni.
Ja se, mikä yleensä näkyy mittauslaitteen näytöllä, näkyy tässä.
Tällä hetkellä asetuksena on ”Clear Write”, eli signaalit näytetään sellaisina kuin ne ovat, ylös ja alas.
Ja asetan tämän nyt ”Max Hold” -tilaan, eli nyt meillä on kaksi käyrää.
Keltainen käyrä kuvaa ”Max Hold” -tilan signaaleja, eli suurimpia mitattuja arvoja.
Ja vihreä käyrä osoittaa nykyisen arvon.
Ja kun koe myöhemmin toteutetaan, koko tapahtuma kuvataan, jotta näitä kahden tunnin mittaista testivaihetta voi
myöhemmin milloin tahansa katsella rauhassa ja selvittää, millainen tilanne oli matkapuhelinsäteilyn osalta.
Jotta voitaisiin saavuttaa parhaat mahdolliset ja solubiologisesti optimaaliset laboratoriotulokset,
tutkimuksessa käytettiin koehenkilöiden verta.
Vain seitsemän tuntia verinäytteenoton jälkeen verikuljetusauto saapui Bratislavan Slovakian
tiedeakatemian syöpätutkimusinstituuttiin mukanaan neljä näytettä neljältä koehenkilöltä.
Anonyymisti ja kaksoissokkoutetusti suoritetuissa verisoluanalyyseissä tutkitaan DNA-katkoksia ja
kromosomivaurioita metafaasissa, eli solunjakautumisen vaiheessa, jolloin kromosomit ovat selvästi näkyvissä.
Täällä tutkimme kromosomien metafaseja.
Tallennamme näiden kromosomien metafasit 63-kertaisella suurennuksella.
Kun kaikki metafasit on tallennettu, vien ne tietokoneelleni ja analysoin jokaisen metafasin osalta, kuinka
paljon disentrisyyttä ja kuinka monta rengasta niissä on.
Poikkeamien esiintymistiheyden perusteella voimme selvittää, onko vaurioita vai ei.
Yksi mielenkiintoinen näkökohta tässä laboratorioanalyysin kultaisessa standardissa oli tietysti se,
näkyisikö koehenkilöiden välillä mahdollisia eroja.
Ovatko siis ne, jotka asuvat lähempänä lähetysasemia, alttiina suuremmalle
terveysriskille kuin ne, jotka asuvat kauempana asemasta.
Professori Belyaev tiivistää laboratoriotutkimusten tärkeimpiä havaintoja seuraavasti:
Kromosomipoikkeamien kokonaismäärää analysoitaessa havaittiin erittäin suuri tilastollisesti merkitsevä
ero altistuneen ja altistumattoman ryhmän välillä:
Kromosomipoikkeavuuksia esiintyi altistuneen ryhmän soluissa lähes kaksi kertaa niin usein kuin altistumattoman ryhmän soluissa…
Näiden tutkimustulosten ensimmäinen kansainvälinen julkaisu tapahtui vuonna 2024.
Kuvissa näkyvät kromosomipoikkeavuudet ovat selvästi havaittavissa.
Jo tämä yksinään osoittaa biologisesti uskottavan mekanismin ja siten merkittävästi kohonneen syöpäriskin
ihmisille, jotka asuvat matkapuhelinantennien läheisyydessä.
Pohjimmiltaan nämä tiedot vahvistivat johtopäätöksemme, että asemien läheisyydessä asuvien henkilöiden soluissa
havaittu kromosomivaurioiden lisääntyminen johtuu altistumisesta GSM- tai LTE-tyyppisille alasuuntaisille signaaleille.
Tämä oli siis lopullinen johtopäätöksemme tästä projektista.
Julkaisussa löytyy vielä yksi hämmästyttävä muunnos.
Määriteltiin Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) raja-arvot matalan annoksen ionisoivalle säteilylle.
Suojaraja-arvo on tässä tapauksessa yksi millisieverti. Tämä on säteilyannoksen fysikaalinen yksikkö.
Radioaktiivisen altistumisen yhteydessä sitä käytettiin vertailukohtana ATHEM3-tutkimuksessa.
Fyysinen yksikkö sievert voidaan nimittäin ilmaista kromosomivaurioina ja päinvastoin.
ATHEM3-tutkimuksessa keskimäärin havaittujen kromosomivaurioiden vastaava ekvivalenttiannos on 74,6 millisievertiä.
Tämä arvo jaettiin 10:llä, koska koehenkilöt olivat asuneet antennin läheisyydessä noin 10 vuotta.
Mitä olemme tehneet: Kansainvälisellä atomienergiajärjestöllä on erityinen käsikirja.
Tämä osoittaa, että ionisoivan säteilyn annos voidaan määrittää kromosomipoikkeamien mittausten perusteella.
Sovelsimme tätä menetelmää ja määritimme sen ionisoivan säteilyn annoksen, joka johtaisi samaan vaikutukseen kuin se,
jonka havaitsimme ATHEM3-projektissamme suurimmalle säteilyaltistukselle altistuneiden osallistujien ryhmässä.
Se, mikä tässä vielä tulee esiin varsin hienovaraisesti, on mahdollisesti ensiluokkainen paradigmanmuutos.
ATHEM3-tutkimuksen johtaja on samaa mieltä.
On olemassa Kansainvälinen atomienergiajärjestö, joka antaa ohjeita.
Ja päätimme kerran kokeilla jotain hauskaa ja kysyimme: Miten tämä oikeastaan toimii jollain toisella tieteenalalla?
Kävimme Kansainvälisessä atomienergiajärjestössä ja hankimme sieltä sen ohjeet.
Ja mikä parasta: näkemämme vauriot ovat täsmälleen samat kuin mitä he ovat nähneet.
Ja he voivat vahingon suuruuden perusteella päätellä annoksen.
Nyt puhumme kahdesta eri standardointialueesta.
Toinen on ionisoiva säteily ja toinen ei-ionisoiva säteily.
On syytä tietää, että teknisesti katsoen kyseessä on kaksi täysin erillistä asiaa, jotka eroavat toisistaan selvästi.
Biologiassa tällainen erottelu ei ole lainkaan järkevää.
Ja siksi on biologisesti loogista tutkia juuri näitä kohtia: juuri täällä syntyy DNA- ja kromosomivaurioita
ja juuri täällä syntyy DNA- ja kromosomivaurioita.
Kyllä, herran tähden, mistä solu muka tietäisi, johtuuko vahinko ionisoivasta säteilystä vai ei-ionisoivasta säteilystä…
– se onhan täyttä hölynpölyä, vahinko on jo tapahtunut.
Ja riippuen siitä, mitä sääntöjä noudatamme, kyseessä ovat raja-arvojen ylitykset, tai jos käytämme tavanomaisia sääntöjä –
sellaisena kuin se meillä on vakiintunut päivittäisessä käytännössä, ja jos lähdemme liikkeelle ei-ionisoivasta
säteilystä – kyseessä on tieteellinen tulos, josta virkamies sanoo: ”Tämä ei voi olla totta, se ei sovi kuvaan!”
Solulle se on yhdentekevää.
Mutta miksi radioaktiivisista aineista lähtevä säteily on ylipäätään vaarallista?
Kaikki tämän säteilyn muodot vaikuttavat ihmisen soluihin ja voivat muuttaa terveitä
soluja syöpäsoluiksi tai vahingoittaa perimää.
Säteily heikkenee etäisyyden kasvaessa radioaktiivisesta lähteestä, ja välissä olevat aineet vaimentavat sitä osittain.
Aivan selvästi, tämä on samanlainen tilanne kuin Galileon tapauksessa, joka katsoi, että maa ei ole litteä, vaan pyöreä.
Vallanpitäjät kokevat, että hyvä järjestys on häiriintynyt, ja loput tarinasta on kaikille tuttu.
Hänen on sitten virallisesti peruutettava lausuntonsa, mutta 500 vuotta myöhemmin tiedämme, että hän oli jo oikeassa.
Ja tutkijana on aina hyvä harjoitella vaatimattomuutta.
Vertaan itseäni tässä Galileoon.
Ja toivottavasti minua suodaan, mutta puhummehan tässä tieteellisen dogman murtamisesta.
Monet kollegat ovat jo ymmärtäneet tämän.
Näiden havaintojen perusteella voitaisiin päätellä seuraavaa:
On luonnollista, että ATHEM3-tutkimuksen tuloksista käydään tiedeyhteisössä myös ristiriitaista keskustelua.
Tärkeää on, että uudet tiedot pääsevät ylipäätään levitettäviksi.
Maailman suurimmassa toksikologian kongressissa, joka järjestettiin viimeksi lokakuussa 2025
Pekingissä, professori Igor Belyaev sai tilaisuuden pitää esitelmän laajalle asiantuntijayleisölle.
Ja maapallohan liikkuu. – Toivottavasti pian myös viranomaiset.
Se oli todella upea kongressi. Kansainvälinen kongressi genotoksisuudesta ja toksikologiasta.
Osallistujia oli yli 1 000.
Suurin osa tuli Kiinasta ja Aasiasta; Yhdysvalloista, Euroopasta ja muista maailman osista, kuten Latinalaisesta
Amerikasta, Kanadasta ja Australiasta, ei tullut niin paljon.
Minut kutsuttiin pitämään luento.
Esityksessäni käsittelin ATHEM3-tutkimuksemme tuloksia ...
Olemme asettaneet siellä Saksan säteilysuojeluviraston kolme edustajaa vastakkain viiden lääkärin kanssa.
Olemme kertoneet tarinamme.
Se oli outoa, koska me lääkärit olimme jo täynnä tunteita.
Olemme taistelleet potilaidemme puolesta, muun muassa tohtori Barbara Dohmen, joka on erittäin
aktiivinen Schwarzwaldissa. Sinä tunnet hänet, Klaus.
Myös muita. Barbara esitti elokuvan, jossa sähköherkät ihmiset joutuvat viettämään talven metsässä kylmässä, ja hän
toimittaa heille talvella peittoja, kun he pakenevat säteilyä.
Ja rehellisesti sanottuna, kukaan ei luovu vapaaehtoisesti lämpimästä asunnosta tai kodista, ellei
radioaaltojen aiheuttamat häiriöt ole niin suuria.
No, mutta nuo herrat istuivat tunteettomina vastapäätä meitä:
”Otamme huomioon sen, mitä sanotte.”
Yhdysvalloissa käydyt aivokasvaimia koskevat oikeudenkäynnit on nyt täydennetty
ATHEM3-tutkimuksen tuloksilla todistusaineistossa.
Vertaileva lähestymistapa, jonka mukaan radioaktiivinen säteily ja matkapuhelinsäteily voivat aiheuttaa samanlaisia
haittoja, avaa uuden näkökulman terveysriskien arviointiin.